*1 



studier över trådlika protoplasmabildniugar i växtcellernii Ii 



Speciella iakttagelser. 

 Ranunculus Lingua. 



I de subepidei'iuala parenchyincellerna från de vintergröna, krypande rhizomen 

 och de övervintrande bladens skaft äro de oss här intresserande trâdstrukturerna 

 vanh'gen synnerligen väl utbildade, varför jag vid dessa mina undersökningar i stor 

 utsträckning använt mig av detta material. 



Särskilt tydligt framträda desamma i snitt frän 

 rhizom, som under några timmar förvarats i vatten- ^ 

 ledningsvatten vid rumstemperatur. 



Undersöker man med medelmåttigt stark för- 

 storing (ung. 500 ggr.) utvuxna celler av snitt, som 

 fixerats efter den ovan beskrivna osmium-alkoholmeto- ^ 

 den och färgats med fuchsin-jodgrönt, förefaller nog i 

 många fall den av Lidforss (s. 1 o. 12) uttalade upp- 

 fattningen angående de här förekommande trådlika I s'-" 

 protoplasmabildningarnas lokalisation och förhållande i 

 till cellkärna och kärnmembran fullkomligt riktig. 



Den vanligen spolformade, blåfärgade cellkärnan, ; 

 som i äldre celler i regel är belägen vid en av cellens ^ 

 långväggar, synes omgiven av ett rödfärgat hölje (en- 

 ligt Lidforss = kärnmembranen), från vilket tydligt röd- j 

 färgade fina trådar utstråla i olika riktningar. Kärn- ^, 

 substansen tyckes vanligen utan gräns övergå i detta 



hölje och i trådarna, av vilka en del, dock icke alla, ^- Lingua. Cell 



från barkparenchs'uiet med i vaku- 

 som Lidforss påstår, träda i förbmdelse med kloro- „,,,,i,äno.,i kärna, omgiven av 



plaster. Dessa senare äro också då och då förbundna cytopla.smamassa. Förstoring 635. 



med varandra genom liknande plasmatrådar (fig. 1). Fixering: osmium-alkohol. 



Enligt Lidforss skulle ju dessa från cellkärnan utlöpande trådstrukturer icke 

 vara cytoplasmasträngar i vanlig bemärkelse utan kinoplasmasträngar, d. v. s. ett 

 slag av trådlika differentieringar i cytnplasmat biblade av en med kärnmembranen 

 identisk eller åtminstone närbesläktad substans (Lidforss 1908, s. 1 och 32). 



Vid en ingående undersökning av levande celler med ett relativt litet antal 

 kloroplaster vid hög förstoring (1,200 ggr.), visade sig de från cellkärnan utlöpande 

 rödfärgade trådarna i de flesta fall icke — såsom det av Lidforss figurer (1 och 2) 

 synes framgå — lokaliserade till det i fixerat tillstånd svagt granulei'ade väggplasmat, 

 utan de genomsätta i stället Vakuolen. Vanligen förgrena de sig en eller flera gånger 

 för att till sist ansätta vid väggplasmat och de där belägna kloroplasterna på det 

 sätt, som framgår av min figur 1 ^ 



' Strängarnas lokalisation framträder ofta bäst i svagt plaemolyserade celler. 



