14 



Åke Åkerman 



Av särskild betydelse för känuedomen om de i dessa celler förekommaude 

 trådlika protoplasmabildningarnas natur torde följande iakttagelser rörande deras 

 uppkomst vara. 



I snitt från rhizom, vilka under någon tid varit utsatta för relativt låg tem- 

 peratur, saknas vanligen trådlika protoplasmabildningar fullständigt, och plasma- 

 strömning har också upphört. Få snitten ligga i vanlig rumstemperatur börja 

 emellertid snart i cytoplasmat suspenderade små kroppar (mikrosomer) röra sig i 

 olika riktningar. Till en början ske dessa rörelser fullkomligt oregelbundet, men 

 här och där finner man dem snart följa bestämda banor. Dessa banor framträda 

 så småningom allt tydligare och visa sig snart identiska med de förut beskrivna 

 vecklika bildningarna i väggplasmat, vilka sedda uppifrån te sig som trådar. 



På nu beskrivna sätt uppstå dylika trådlika bildningar i alla delar av vägg- 

 plasmat och naturligtvis även i de delar, som närmast omgiva cellkärnan. Några 

 verkliga käru-pseudopodier har jag emellertid aldrig iakttagit. 



Fig. 4. En och samma del av en barkparenchymcell från Ranunculus Lingua, 

 avritad var femte minut. En till väggplasmat ursprungligen lokaliserad trådlik 

 bildning a) omvandlades (se texten) till en genom Vakuolen förlöpande sträng c). 

 I c synes en kloroplast innesluten i plasmasträngen. 



De veckliknande bildningarna förskjutas ibland allt längre och längre in mot 

 Vakuolen, och övergår här och var på förut beskrivet sätt (se s. 13) till strängar, 

 som genomkorsa denna (se fig. 4). 



Av dessa undersökningar har således framgått, att de i de subepidermala 

 parenchymcellerna hos denna växt förekommande, från cellkärnan till synes direkt 

 utstrålande trådlika bildningarna, antingen utgöras av Vakuolen genomlöpande plas- 

 masträngar eller också ett slags i Vakuolen ' inskjutande veckbildningar (plasma- 

 anhopningar) från väggplasmat. 



LiDFOEss påstående, att de skulle vara differentieringar i cytoplasmat är så- 

 ledes, så vitt det gäller de nu behandlade trådstrukturerna icke riktigt och beror 

 sannolikt därpå, att han icke tillräckligt noggrant undersökt deras lokalisation och 

 samband med sådana plasmasträngar, som endast utgöra ett slag genom Vakuolen 

 förlöpande tunna bryggor mellan väggplasmats olika delar. I mera plasmarika 

 celler kan man också utan svårighet konstatera, att dessa plasmasträngar sluta vid 

 väggplasmats mot Vakuolen vettande del och icke i hyaloplasmat, som Miehe (1899) 

 och LiDFOESB (1908) hålla före. 



