Stadier över trådlika protoplasmabildningar i växtcellerna 



1? 



strömniug. Undersöker man emellertid samma celler efter det att de under en 

 längre tid hållits i mörker vid rumstemperatur, saknas desamma fullständigt eller i 

 varje fall är deras antal mycket reducerat. 



Dessa vibrioidliknande bildningar kunna ibland ligga nätlikt ordnade i plasmat, 

 och då de dessutom färgas tj'dligt röda vid färgning med fuchsin-jodgrönt, håller 

 jag det för ganska sannolikt, att det även kan vara sådana, som av Lidpoess (1908, 

 fig. 1 och 2) avbildats och beskrivits som kinoplasmatiska förbindelsetrådar mellan 

 kloroplasterna. 



Anemone nemorosa. 



Som undersökningsmaterial har jag huvudsakhgen använt epidermiscellerna 

 från bladens undersida, i vilka (Lidporss s. 14) de från cellkärnan utstrålande 

 trådarna äro synnerligen väl utbildade. 



Liksom ett flertal andra 

 växters bladepidermisceller äro 

 även dessa starkt tillplattade. 

 Vakuolen får tydligen i följd 

 härav ett ringa djup, så att 

 de vid cellernas övre och un- 

 dre vägg befintliga väggplasma- 

 skikten komma att ligga myc- 

 ket nära varandra. Dessutom 

 är cellkärnan liksom hos de 

 flesta andra Ranunculaceer re- 

 lativt stor, och i följd därav 

 kan man icke så sällan få se, 

 att densamma liksom bildar en 

 brygga mellan cytoplasmat vid cellernas övre och undre vägg. På grund av dessa för- 

 hållanden är det liär åtminstone vid medelmåttig förstoring ganska svårt att avgöra, 

 om de från kärnan utstrålande trådlika bildningarna äro differentieringar i cyto- 

 plasmat, eller om de genomsätta saftrummet. Genom att använda mycket hög 

 förstoring kunde jag emellertid, tack vare en riklig förekomst av mikrosomer, i regel 

 utan svårighet konstatera, att de även här genomkorsa saftrummet och att endast en 

 ringa del äro lokaliserade till väggplasmat. Vid plasmaströmningen förhålla sig dessa 

 trådlilia strukturer på samma sätt som dem hos Ranunctdus Lingua. Plasmasträngar, 

 som i regel äro starkt spända, svälla eller avtaga i omfång, och de här och var 

 uppträdande lokala förtjockningarna förflytta sig längs en sträng, så att plasmamassor 

 på detta sätt transporteras från en cellvägg till en annan. De genom Vakuolen 

 förlöpande strängarna ändra beständigt riktning genom att glida antingen utefter 

 en annan sträng eller längs väggplasmat. Ofta kan man också bliva vittne till. 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Avd. 2. Bd 12. -i 



Fig. 8. Bladepidermiscell av Anemone nemorosa. Förstoring 

 (335. Fixering: osminni-alltoliol. 



