20 



Åke Åkerman 



fortsättning av plasmaströmmarna i de Vakuolen genomlöpande strängarna. Dessa 

 kunna pä samma sätt som hos Ranunculus Lingua övergå till strängar, som genom- 

 korsa Vakuolen. 



I snitt frän de perifera delarna av en grönskande potatisknöl, som legat en 

 längre tid vid ungefär 0° temperatur, saknas ofta plasmasträngar så gott som full- 

 ständigt. Studerar man sådana levande snitt under mikroskopet vid rumstemperatur 

 (18°) kan man efter någon tid göra den iakttagelsen att det i cytoplasmat utbildas 

 vakuoler. Dessa nybildade vakuoler bliva allt större och större, och en del av 

 skiljeväggarna dem emellan genombrytas så att trådar uppkomma på samma sätt, 

 som t. ex. Berthold (J886, s. 105) iakttagit i rothåren hos Trianea bogotensis. Natur- 

 hgtvis uppstå sådana vakuoler även i de plasmamassor, som omgiva cellkärnan, och 

 därför komma alltid en del strängar att utstråla från den del av väggplasmat, som 

 omgiver denna. Sedan samma potatis legat en längre tid (24 tim.) vid ungefär 20*^ 

 temperatur, kunde i alla celler grövre och finare strängar iakttagas. 



Den erytrofila kärnmembranen, som av Lidfoess bär iakttagits, har säker- 

 ligen icke heller här varit en kärnmembran i egentlig mening, d. v. s. ett morfo- 

 logiskt utdifferentierat gränsskikt mellan kärnsubstansen och cytoplasmat. Någon 

 sådan har jag nämligen trots användande av mycket stark förstoring varken i le- 

 vande eller fixerade och färgade celler iakttagit. Kärnan är visserligen här i regel 

 tydligt avgränsad från cytoplasmat, vilket även framgår av Lidporss fig. 10, men 

 någon verklig kärnmembran är ej förhanden. 



Runt om cellkärnan, som vanligen är upphängd i Vakuolen, finnes ett cyto- 

 plasmahölje, som emedan dessa celler äro relativt plasmarika, ofta kan vara ganska 

 betydande (denna avh. fig. 9 och 10). Vid färgning med fuchsin-jodgrönt färgas 

 detta rött men icke rödare än det övriga cytoplasmat om detta uppträder i lika tjocka 

 skikt, vilket man i svagt plasmalyserade celler lätt kan övertyga sig om. 



Även hos denna växt ha således de av Lidfokss beskrivna kinoplasmatiska 

 förbindelsetrådarna visat sig vara vanliga cytoplasmasträngar. Den av Haberlandt 

 i hans fysiologiska växtanatomi lämnade figuren (4 uppl. fig. 108) av en parenchyra- 

 cell från en grönskande potatis kan också, enligt min mening, endast giva stöd 

 för denna uppfattning. De här avbildade strängarna kunna svårligen anses vara 

 utskott från kärnmembranen, som Lidforss menat (Se Lidfoess, s. 7.) 



I detta sammanhang anser jag mig även böra framhålla, att de trådlika 

 protoplasmabildniugar, som förekomma hos denna växt, liksom hos alla andra av 

 mig undersökta växter i levande eller väl fixerade celler alltid äro raka och göra 

 intryck av att vara starkt spända (se fig. 9). Hos de av Lidfoess lämnade figu- 

 rerna (se fig. 10) synas emellertid dessa trådar ofta hava ett ganska oregelbundet 

 förlopp. Detta torde sannolikt bero på att de preparat som förelegat varit oförsiktigt 

 behandlade med glycerin. Flerfaldiga gånger har jag nämligen kunnat iakttaga, att 

 plasmasträngar, som i fixerade och färgade i vatten inneslutna preparat haft det 

 normala utseendet vid tillsats av ren glycerin eller till och med blott genom täckglasets 

 tyngd fått samma oregelbundna förlopp som i de av Lidfoess avbildade cellerna. 



