I 



24 Ake Åkerman 



Att detta mycket väl kan hava varit förhållandet framgår av följande experi- 

 ment. Till ett snitt av bladets epidermis, i vars celler ett väl utbildat nätverk av 

 genom Vakuolen förlöpande strängar var förhanden, sattes några droppar Flemmings 

 lösning. Så snart denna inträngde i cellerna uppstodo högst betydande förändringar. 

 Cytoplasmat, vars grundsubstans förut var hyalin, blev tydligt granulerat och cell- 

 kärnan, som i levande celler är fingranulerad, blev förvandlad till en grovgranulerad 

 massa. Dessutom kontraherade sig kärnan ganska betydligt. I en del celler 

 skrumpnade hela protoplasten ungefär på samma sätt, som Miehe avbildat det och 

 att i detta fall få en riktig uppfattning angående strängarnas natur torde vara så 

 gott som omöjligt. 



Även i lökfjällen hos Hyacinthus orientalis skulle det enligt Lidforss (s. 20 — 21) 

 förekomma kinoplasmasträngar, vilka, som han här mycket tydligt framhåller, icke 

 äro vanliga plasmatrådar utan verkliga kärnutskott (»wirkliche Kerufortsätze, die 

 offenbar mit den kinoplasmatischen Aufhängefasern in den Epidermiszellen homo- 



Fig. 13. Hyacintlms orientalis. Cellkärna Fig. 14. Hyacinthus orientalis. Cellkärna 

 från lökfjäll med > vibrioidlika bildningar». från lökfjäll enligt Lidforss. 



Förstoring 880. Efter levande material. 



log sind»). Dessa trådar angivas av Lidforss (s. 20) som »entweder dünne Fäden, deren 

 Natur als Membranfortsätze ganz augenfällig ist oder es sind dickere Stränge, die 

 wenigstens in ihren basalen Enden wirklich Kernsubstanz einschliessen und erst 

 weiter centrifugalwärts nur aus erythrophiler Membransubstanz bestehen». Endast 

 genom ett allt för ensidigt studium av fixerat material kan man emellertid komma 

 till en sådan uppfattning angående de från cellkärnan utstrålande strängarnas natur. 



Vid undersökning av levande celler med användning av relativt hög för- 

 ■storing kan man nämligen utan svårighet konstatera, att även dessa »kinoplasma- 

 trådar» — liksom hos Ranunculus Lingua — kunna vara av två slag, nämligen dels 

 vanhga plasmasträngar och dels ett slag av vibrioidliknande bildningar (fig. 13). 

 Särskilt tydligt framträder detta under blomningstiden på våren, då nämligen cellerna 

 äro mindre stärkelserika. De omtalade vibrioidliknande bildningarna ligga ofta an- 

 hopade kring cellkärnan och färgas av fuchsin-jodgrönt tydligt röda (se fig. 11 o. 12) 

 varför jag icke anser det för uteslutet, att det kan vara sådana fibriller Lidforss 

 menar, då han (s. 20) talar om fina trådar, som skulle förbinda kloroplasterna med 



