28 



Åke Åkerman 



då stärkelsekorn förefinnas, då de naturligtvis färgas blå. I celler, som fixerats 

 efter osmiumalkohol-metoden och färgats med fuehsin-jodgrönt, bliva dessa leuko- 

 plastklumpar färgade starkt röda. Att det emellertid är själva leukoplasterna och 

 ej plasmat som omgiver dem, som sålunda färgas, kan man lätt övertyga sig 

 om i celler, där dessa leukoplaster icke ligga så tätt anliopade som i de celler, 

 LiDPORSS avbildat. Då kan man nämligen utan svårighet konstatera, att endast 

 leukoplasterna och icke det omgivande plasmat färgas rödare än det övriga cyto- 

 plasmat. 



Utom dessa leukoplasthopar förekomma i fixerade och färgade celler även 

 rödfärgade bildningar av annan natur, vilka kunna uppträda på samma sätt, som 

 de av LiDFOEss beskrivna kinoplasmabildniugarna. Cellkärnan är, som redan fram- 

 hållits i dessa celler oftast upphängd i Vakuolen medelst plasmasträngar (fig. 18) 

 och är då ofta omgiven av ganska betydande cytoplasmamassor. Liksom det vägg- 

 ställda cytoplasmat färgas dessa tydligt röda vid färguing med fuehsin-jodgrönt. 



Dessa ofta ganska tjocka plasmahöijen kring kärnan äro tydligt avgränsade 

 från den blåfärgade kärnsubstansen, men ett morfologiskt differentierat gränsskikt 

 (= kärnmembran i vanlig bemärkelse) har jag aldrig kunnat iakttaga vid fixering 

 med osmium-alkohol och färgning med fuehsin-jodgrönt. En sådan framträder 

 först i skadade celler eller vid fixering med andra fixeriugsmedel. 



Orchis angustifolia. 



De av LiDFORSS i bladen hos Galanthus nivalis och Scilla sicula samt i rot- 

 knölarna hos Orchis angustifolia iakttagna kinoplasmatiska kärnutskotten hava också 

 vid närmare undersökning av samma skäl som förut angivits (se under Ranunculus 

 Lingua) visat sig vara identiska med vanliga cytoplasmasträngar. 



Vad Orchis beträffar, har redan Lidforss själv framhållit, att plasmasträngarna 

 ofta voro så tjocka, att han själv mycket tvivlade på, om man här verkligen var 

 berättigad att tala om kinoplasmatiska förbindelsetrådar (s. 27). Fastmer antager 

 han, att dessa strängar skulle bestå både av kinoplasma och trophoplasma. Som 

 stöd för detta antagande anför Lidforss, att han i dessa strängar ibland kunnat 

 iakttaga tydligt differentierade kinoplasmatrådar (»in dem die dicken Trophoplasma- 

 stränge von feine central verlaufenden Kinoplasmafäden durchsetzt waren»). 



Dylika i grövre plasmasträngar förekommande fibriller har jag ofta iakttagit 

 icke blott hos denna utan också hos flera andra växter såsom t. ex. Ranunculus 

 Lingua (barkparenehym), Solanum tuberosum (reservnäringsceller). 



Liksom de (sid. 18) förut omnämnda vibrioidlika strukturerna hos Ranunculus 

 Lingua, äro de alltid lokaliserade till cytoplasmat. Bäst utbildade finner man dem i 

 celler, vars plasma är statt i en livlig rörelse, där vanligen fibrillernas längdriktning 

 sammanfaller med plasmaströmmarnas. 



