studier över trådlika protoplasmabildningar i växtcellerna 



31 



uppkomst får väl snarare sättas i samband med lokala differenser i ytspänningen 

 i beröringsytau mellan cytoplasma och cellsaft (se s. 56). 



Enligt dessa iakttagelser kan man ju endast vänta sig tiuna dylika trådar eller 

 strängar i celler med relativt stor vakuol. Detta har också visat sig vara fallet 

 (se denna avh. s. 12 samt Luudegårdh 1910, s. 368). 



Det erytrofila hölje kring cellkärnan, från vilket dessa trådstrukturer utstråla 

 och som av Lidforss (1908, s. 1) ansågs vara kärnmembranen, kan ej hava varit 

 ett morfologiskt differentierat gränsskikt mellan kärna och cytoplasma (d. v. s. 

 en kärnmembran i vanlig bemärkelse), emedan ett dylikt gränsskikt här aldrig 

 med säkerhet kunnat fastställas, varken i oskadade levande celler eller i sådana, 

 som fixerats och färgats på ovan (s. 9) beskrivet sätt. 



Det rödfärgade cytoplasmahölje kring kärnan, som man här även med relativt 

 låg förstoring kan iakttaga, har alltid vid närmare undersökning visat sig vara en av 

 med det övriga cytoplasmat fullständigt identisk plasmaanhopning, som omgav den 

 i Vakuolen uppbända eller från väggplasmat i densannna inträngande kärnan. 



Liknande uppgifter, att kärnmembran skulle saknas, förekomma också i andra 

 arbeten, t. ex. av Retzius (1881), Berthold (1886, s. 50), Metznee (1896), Flem- 

 MiNG (1879, s. 308) Albrecht (1903) m. fl. Överhuvudtaget tyckes en kärnmembran 

 sällan hava iakttagits i levande celler (se LundbgIrdh 1912, s. 276). 



I skadade celler och i sådana som fixerats med aodra fixeringsmedel (alkohol, 

 Flemmings, Carnoy's, Kaisers lösningar m. fl.) uppträder ofta en tydlig kärnmembran, 

 vilken, som Lidforss redan framhållit (s. 33), med all sannolikhet är en artefakt. 

 Då man under de sista årtiondena vid cytologiska undersökningar huvudsakligen 

 använt sig av med ovannämnda föreningsmedel fixerat material, ligger det ju när- 

 mast till hands att antaga, att det varit en dylik kärnmembran, som man i vanliga 

 fall observerat. 



Att en med våra optiska hjälpmedel synbar kärnmembran således icke i all- 

 mänhet tyckes förekomma kring växternas cellkärna, behöver icke innebära att en 

 diosmotiskt verksam fällningsmembran emellan cytoplasma och kärna skulle saknas. 

 En sådan membran kan nämligen mycket väl vara så tunn, att den är osynlig 

 även vid användande av de högsta möjliga förstoringar (Bechhold 1912, s. 258 ft\). 



