II. Fysiologiska undersökningar. 



Inledning. 



I föregående del hava vi ju åtskilliga gånger haft tillfälle omnämna, att den 

 anordning av protoplasmat i band eller trådar, som så ofta visat sig kunna före- 

 komma även i äldre relativt plasmafattiga växtceller, kan vara underkastad bety- 

 dande förändringar och till och med under vissa betingelser fullständigt upphävas 

 därigenom, att strängarna ingå i väggplasiuat. 



Att dylika konfigurationsförändringar kuaua äga rum i växternas protoplaster, 

 har man sedan länge haft sig bekant. Så framhåller t. ex. Hanstein år 1880 i sitt 

 bekanta arbete »Das Protoplasma als Träger der planzliehen und thierischen Lebes- 

 verrichtungen», att man ofta förgäves får leta efter band och trådar i växtceller, där 

 sådana eljest normalt bruka förekomma. »Nur der Primordialschlauch mit dem 

 irgendwo angehefteten Zellkern ist zu finden, und der ganze Innenraum ist von 

 Saft und sonstigen, nicht unmittelbar zum Protoplasma gehörigen Dingen erfüllt. 

 Wir haben nun Grund, anzunehmen,» fortsätter Hanstein »das für die Mehrzahl 

 aller pflanzlichen Gewebzellen beiderlei geschilderte Zustände mit einander wechseln. 

 Fehlen also die inneren Bänder, so pflegen auch die körncheuführenden Ströme zu 

 fehlen, und dann auch wohl inj Primordialschlauch nicht stattzufinden. So erscheint 

 der einfache, der Innern Glieder entbehrende Zustand ein Stand der Ruhe zu sein, 

 in welchen die Zelle tritt, indem sie die Bänder auf Zeit einzieht und den Umtrieb 

 des plasmatischen Binnensaftes oder Encliylems zeitweise vielleicht ganz zum Still- 

 stand bringt.» 



Några experimentella stöd för denna sin uppfattning har emellertid Hanstein 

 ej anfört. 



Dock förelågo redan vid denna tidpunkt i arbeten av Mohl (1846), Kühne 

 (1864) och HoEMEiSTER (1867), en del iakttagelser över protoplasmats konfiguration, 

 vilka delvis mycket väl kunnat användas såsom stöd för Hansteins antagande, att 

 frånvaron av plasmasträngar skulle tyda på att cellerna befinna sig i ett vilostadium. 



Så har t. ex. Mohl (spalt 91) visat, att plasmasträngarna försvinna, om cellerna 

 utsättas för uttorkning, samt Kühne (s. 100 ff.) och Hofmeister (s. 55) att detsamma 

 inträder vid abnormt låg temperatur. 



