36 



Åke Åkerman 



relativt långsamt, varför temperaturen här under en längre tid höll sig så gott som 

 konstant vid omkring 0° för att sedan mycket sakta sjunka djupare. 



Innan försöket påbörjades hade det konstaterats, att i samtliga epidermisceller 

 ett väl utbildat nätverk av plasmasträngar var förhanden. 



Temperaturen i den för kylförsöket använda glasburken sjönk ganska lång- 

 samt, så att densamma först ungefär efter V2 timme var nere vid -j- 1°C. Sedan de 

 båda växterna under ytterligare 2 timmar varit utsatta för en temperatur, varierande 

 mellan + l°och — 2°, gjordes med en i det 0°-gradiga vattnet avkyld rakkniv snitt av 

 epidermis från bladens undersida, vilka omedebart fixerades med osmiumångor. Efter 

 behandling med alkohol och färgning med fucbsin-jodgrönt kunde jag konstatera, 

 att hos Ranunculus ficaria plasmasträngarna fullständigt försvunnit i så gott som 

 samtliga epidermisceller (se fig. 20) samt att deras antal hos Anemone nemorosa 

 högst betydligt reducerats. I ett flertal celler hade de även här fullständigt försvunnit. 

 Cellkärnorna, som hos båda dessa växter vid försökets början, då plasmasträngar 

 voro för handen, voro mer eller mindre tydligt spolformiga, voro hos Ranunculus 

 ficaria nu i de flesta celler alldeles klotrunda (se fig. 20), under det att de hos Anemone 

 nemorosa ännu voro tydligt spolformiga ehuru dock betydligt mera avrundade än 

 vid en temperatur av 18" C. Kloroplasterna hade hos båda anhopat sig kring kärnan. 



I blad, som efter temperatursänkningen utsatts för 18° temperatur, hade efter 

 timme åter ett mycket vikt förgrenat nätverk av strängar utbildats. 



Exp. II. 



Groddplantor av Imjnitiens parviflora. 



Samma försöksanordning som i föregående experiment. 



Vid 0° temperatur, hade så gott som alla de vid 15" i epidermiscellerna från 

 hjärtbladens undersida förhandenvarande plasmasträngarna försvuiniit. Cellkärnan, 

 som under normala förhållanden är synnerligen lång och smal, hade blivit kortare 

 och bredare, ehuru den dock ej fullständigt förlorat sin spelform. 



Då temperaturen åter fick stiga till 15" utbildades ett rikt förgrenat nätverk 

 av plasmasträngar. 



Liknande experiment hava företagits med ett flertal andra objekt, såsom t. ex. 

 Aucuia japonica (svampparenchym), Mercurialis annua (epidermis från stjälken), Mo- 

 mordica elaterium (hår). Ranunculus Nyssaniis (bladepidermis), Solamim tuberosum (reserv- 

 näringsceller, se denna avh. s. 40), Vicia phaha (bladepidermisceller) m. fl. 



Vid dessa experiment har temperatursänkningen gått relativt långsamt och van- 

 ligen icke drivits lägre än till omkring — 2", vid vilken temperatur de olika objekten 

 fått förbliva under minst 2 timmars tid. Plasmasträngarna, vilkas antal innan för- 

 sökets början genom undersökning av ett större antal snitt så noggrant som möjligt 

 fastställdes, visade sig i de allra flesta fall hava fullständigt försvunnit, eller också 

 hade deras antal åtminstone betydligt reducerats. 



Ett ytterligare bevis för att plasma strängar saknas vid låg temperatur utgöra föl- 

 jande iakttagelser. Vid tillfällen, då temperaturen i Lund under mars eller april månader 



