studier över trådlika protoplasmabildningar i växtcellerna 



43 



detta på, »dass diese Veränderungen nicht eine specifische Wirkung der Wärme 

 sind, sondern als die specifische Wirkung, des plötzhchen Wechsels der temperatur, 

 als eine Schreck wirkung aufzufassen sind.» Mellan den temperatur, vid vilken plas- 

 masträngarna i allmänhet saknas, och maximal temperatur har i de flesta fall antalet 

 plasmasträngar visat sig vara större ju högre den temperatur varit, för vilken cellerna 

 under den närmast föregående tiden varit utsatta (se sid. 37). Så har ju t. ex. 

 hos en del växter (se s. 38) efter någon tids uppel)åll vid -f 25° C. i regel elt större 

 antal plasraasträngar varit förhanden än efter ett lika långt uppeliåll vid +5^0. 



Ljusets inflytande på protoplasmats konfiguration. 



Så vitt av de föreliggande äldre undersökningarna framgår (Peingsheim 1880 

 och Klemm 1895), tyckes protoplasmats konfiguration liksom plasmaströmningen 

 (Hauptfleisch 1892, s. 210) blott i ringa grad påverkas av ljuset^. 



Endast Pringsheim har undersökt de vid mycket starkt ljus inträdande föränd- 

 ringarna i plasmanätet. Enligt hans iakttagelse angående Spirogyra synas dessa vara 

 identiska med de konfigurationsförändringar, som uppträda vid extremt hög eller låg 

 temperatur (Piiingsheim 1880, s. 328). Säkerligen skulle det kunna varit av intresse 

 att närmare undersöka, hur plasmats konfiguration i växtcellerna påverkas av myc- 

 ket starkt ljus, liksom det naturligtvis även skulle varit av betydelse att undersöka, 

 om spektrums olika delar härvid förhålla sig på olika sätt. Då jag emellertid ej 

 haft tillgång till den för dylika undersökningar nödvändiga apparaturen, har jag 

 måst avstå därifrån. Mina egna undersökningar hava blott gått ut på att fastställa, 

 om vid plötslig övergång från relativt starkt ljus till mörker (resp. mycket svagt 

 ljus) eller omvänt förändringar i plasmats konfiguration kunna äga rum. 



Vad nu först en förändring av ljusintensiteten från relativt starkt ljus ^ till 

 mörker eller mycket svagt ljus angår, har jag därvid, trots ett stort antal under- 

 sökningar, aldrig kunnat konstatera några förändringar i plasmats konfiguration. 

 Dessa experiment hava företagits både med snitt och med hela växter. Först efter 

 en längre tids uppehåll i mörker har i vissa fall [Ranunmlus Lingua, Aucuha japonica) 

 antalet plasniasträngar blivit mindre än hos kontrollväxterna, som fått stå i ljus. 

 Även en övergång från mörker (resp. mycket svagt ljus) till starkare ljus synes vara av 



^ I ett nyligen utkommet arbete liar emellertid Nothmann-Zuckerkandl visat, att man 

 genom att intensivt belysa Elodea-h]ad kan framkalla plasmaströmning. 



^ Vid dessa försök har använts en vanlig auerlampa uppställd på ungefär 5 dm. avstånd 

 från mikroskopet. Mellan detta och ljuskällan insköts alltid en kuvett med kallt vatten för att för- 

 hindra uppvärmning. Denna inrättning är naturligtvis icke fullt betryggande, men genom att kom- 

 binera densamma med det av Pfkffer (1890) konstruerade objektbordet för konstant temperatur, 

 genom vilket leddes vatten av 15" temperatur, torde med all säkeihet mera betydande temperatur- 

 stegring hava undvikits. 



