56 



Åke Åkerman 



celler där rotationsströmaing förekommer ^ Som ett ytterligare stöd för mitt anta- 

 gande, att närvaron av plasmasträngar tyder på en livlig ämnesomsättning, anföras 

 följande iakttagelser. 



I de under korkvävnaden belägna cellerna i rotknölar av Solanum tuberosum 

 finnes, då dessa en längre tid förvarats i mörker, även vid relativt hög temperatur 

 vanligen ett ganska litet antal plasmasträngar. Utsättas emellertid samma objekt 

 för direkt solljus, så uppträda samtidigt med en livlig klorofyllbildning ett stort antal 

 strängar. Detsamma äger också rum i de subepidermala cellerna hos lökar av 

 Hyacinthus orientalis, då dessa utsättas för direkt solljus. Aven i samband med 

 stärkelsebildning har i vissa fall en numerisk ökning av plasmasträngarna kunnat 

 konstateras, vilket framgår av följande experiment. Snitt från bladskaftets bas av 

 Ranunculus Lingua nedlades i små glasskålar, rymmande 25 ccm, i 0,2 n-lösningar 

 av glucos, lävulos, galactos eller vattenledningsvatten. Glasskålarna fingo stå i 

 mörker vid 18*^ temp. Efter 3 dygn hade i kloroplasterna hos de snitt, som lågo i 

 glucos och lävulos, bildats ganska mycket stärkelse, och här fanns också ett stort 

 antal plasmasträngar. I de snitt, som legat i galactos eller i vatten, hade ingen 

 stärkelse bildats, och här saknades också plasmasträngar så gott som fullständigt. 

 Detta försök har upprepats åtskilliga gånger med samma resultat. Liknande resultat 

 erhölls med saccharos och lactos. Med saccharos bildas stärkelse men icke med lactos. 



Det torde i detta samband också böra framhållas, att Lidfoess (1908, s. 38) 

 iakttagit, att de av honom beskrivna kinoplasmastrukturerna (vars identitet med 

 vanliga cytoplasmasträngar bhvit bevisadt i detta arbetes första del) voro bäst ut- 

 bildade i sådana organ resp. vävnader »wo die Chromatophoren zu besonderen 

 Leistungen aktiwiert werden sollen (Chlorophyllbildung in ergrünenden Rhizomen 

 und Zwiebeln, Stärkebildung resp. Stärkeauflösuug usw.)». 



Som ett ytterligare stöd för mitt antagande, att närvaron av plasmasträngar 

 tyder på en livlig ämnesomsättning, kan anföras, att plasmasträngar ofta uppstå, då 

 cellerna lösgöras från det naturliga sambandet med närgränsande celler (Dehnecke 

 1881, s. 12, Hauptpleisch 1892, s. 193). På grund av den då inträdande sår- 

 feberna m. m. har man ju skäl att förmoda, att en livlig ämnesomsättning äger 

 rum, ett förhållande som ju lätteligen låter sig biologiskt förklara. 



Att på basis av dessa undersökningar giva en fullt uttömmande utredning 

 angående arten av de krafter, varav de beskrivna konfigurationsförändringarna 

 bero, torde för närvarande icke vara möjligt. Utan tvivel spelar här, liksom vid 

 amöbornas gestaltningsförändringar, ytspänningen en mycket viktig roll (Berthold 

 1886, kap. 2, Pfeffer 1904, kap. 137 o. 140 m. fl.). Så uppstå t. ex. de ofta 

 omnämnda på väggplasmat förekommande veckbildningarna sannolikt i följd av 

 lokala differenser i ytspänningen i gränsskiktet mellan cytoplasma och vakuol. 



^ Att plasinasträngarna under ogynnsamma omständigheter indragas i väggplasmat har också 

 Frank Schwaez (1892, s. 136) observerat. Som exempel härpå anföres följande: >Spirogyra schon 

 ungünstiger Beleuchtung, bei Mnium nach längerer, wochenlanger Verdunklung, bei Pisum und 

 Tradescantia beim Alterwerden der Zellen >. 



