Försöksanordning. 



Den av mig använda muskulaturen har tagits från häst. Av Batelli- 

 Stern s undersökningar framgår nämligen, att hästmuslculatur äger den ifi-ågava- 

 rande oxidativa förmågan i högre grad än muskulatur från andra, lika lätt till- 

 gängliga djur. Muskulaturen användes för dessa försök några dagar efter djurets 

 slaktande. Före användandet maldes den fint i köttkvarn, varvid särskilt tillsågs, 

 att magert kött utvaldes, emedan preliminära försök visade, att mager muskulatur 

 ägde pr viktsenhet en kraftigare oxidativ förmåga än fet sådan. Efter mål- 

 ningen uttvättades den erhållna muskelgröten under en till halvannan timme med 

 vattenledningsvatten, som efter energisk skakning i kolv avdekanterades, varefter 



nytt vatten tillsattes. Detta upprepades ett flertal gånger (i de flesta fall 



ända till 10); ändamålet med uttvättningen var att bortskaffa sådana äm- 



Efter den sista dekanteringen avkolerades vattnet, muskulaturen sköljdes 

 med destillerat vatten och kolerduken med inneliggande muskulatur pres- 

 sades mellan händerna. Av den sålunda behandlade massan nedbringades 

 fyra portioner på vardera 10 g, uti för liknande ändamål särskilt förfärdigade 

 gassamlingsrör av glas, med inslipad propp och tillsatsrör med kranar. De 

 rymde ungefär 330 cm^. Se vidst. figur (fig. 1). Den inslipade glasproppen 

 var genom hängslen stadigt fäst vid röret. Till muskulaturportionen i varje 



gassamlingsrör sattes en lösning av uppvägd mängd bärustensyrat kali, 

 Fig. 1. exsiccatortorrt, från Kahlbaum, i destillerat vatten vid 40°. Därefter genom- 

 bubblades röret i vertikal ställning med den gasblandning, som skulle under- 

 sökas, energiskt under 30 sekunder. På detta sätt beskickade, nedsattes rören uti 

 eu vattentermostat, vilkens temperatur (40") kunde hållas konstant inom ett område 

 av ± 0°,l, för att deras innehåll skulle antaga termostatens temperatur. Då detta 

 skett, öppnades ett ögonblick kranen i det ena tillsatsröret, som räckte ett stycke 

 ovanför vattenytan i termostaten, varigenom det uppkomna övertrycket kunde ut- 

 jämna sig. 



Skakningen av rören försiggick i en skakmaskin, som drevs med motor och 

 tillät en särdeles energisk skakning. Den var överbyggd med ett hus, i vilket 

 temperaturen kunde hållas konstant vid 40°, vid vilken temperatur skakningen 

 skedde. Temperaturen reglerades av en spiralvriden bimetallisk fjeder, som vid 



nen, vilka själva kunde oxideras och därigenom göra försöksresultaten osäkra. 



