Om bärnstensyrans vitala oxidation 



11 



Överläggning om reaktionsförloppets ordningstal. 



Eftersom i den liär ifrågakommande reaktionen två molekuler bärnstensyra 

 upptaga en molekul syrgas under bildning av vatten och funaarsyra enligt formeln 



2 HOCO . CH^ . CH, . COOH + 0^ = 2H2O + 2 HOCO . CH : CH . COOH, 



så skulle man kanske hava skäl att förmoda, att processen följde lagen för trimole- 

 kulära I'eaktioner. Om man genoiu särskilda arrangement ställde om, att koncentra- 

 tionen av den i vätskan lösta gasen under reaktionen icke underginge förändring, så 

 skulle reaktionshastigheten kunna tänkas vara proportionell mot den förhandenvarande 

 bärnstensyremängdens kvadrat och således reaktionshastighetskoefficienten {k) kunna 

 numeriskt beräknas ur uttrycket 



nr* 



Jet 



C{C — x)' 



där C är = bärnstensyrans initialmängd, mätt i cm^ O.-, och x den efter tiden t om- 

 satta mängden därav i samma mått. Ehuru sannolikheten för ett reaktionsförlopp 

 av tredje ordningen är liten, något som framgår redan av teoretiska betraktelser 

 vid den kinetiska härledningen av massverkningslagen och som verifieras av erfa- 

 renhet ^, har jag dock för fullständighets skull företagit en beräkning av reaktions- 

 hastighetskoefficienten ur mina försöksserier, under förutsättning av att reaktions- 

 förloppet vore av tredje ordningen. Om genom dessa beräkningar ett konstant 

 värde på k icke vinnes, utgör detta ett bevis för, att reaktionen icke förlöper tri- 

 molekulärt, som den stekiometriska reaktionsformeln skulle antyda. 



Antag, att under lika långa tidsperioder den förhandenvarande bärnstensyre- 

 mängden upptagit v^, ik^, v^, o. s. v. cm^ ; de omsatta mängderna av detta ämne 

 bhva då 



= \\ + t\, -f och således 



Med de i det ovan angivna försöksprotokollet meddelade värdena på v i ren syrgas, 

 reducerade till O" och 760 mm Hg har koefficienten k beräknats med användande 

 av formeln för en bimolekulär process. Beräkningarna äro sammanställda till föl- 

 jande tabell (tab. 1). 



' Jmfr för övrigt Neenst: Theorie der Reaktionsgesciiwindigkeit in lieterogenen Systemen; 

 Zeitschrift für physikalische Chemie, Bd 47; Leipzig 1904. 



