12 



A. Westerlund 



TABELL 1. 

 C : 0,5034 g succinat = 29,0 cm' 0^ 



t 



V 



X 



C—x 



k 



1 



13,0 



13,9 



15,1 



0,032 



2 



5,'j 



19,8 



9,2 



0,037 



3 



3,0 



23,7 



5,3 



0,051 



4 



2,0 



25,7 



3,3 



0,067 



5 



0,9 



'26,6 



2,4 



0,076 



6 



0,5 



27,1 



1,9 



0,082 



7 



0,2 



27,3 



1,7 



0,07'J 



Tabellen visar för les vidkommande en utpräglad systematisk gång, varav man så- 

 ledes skulle kunna draga den slutsatsen, att den ifrågavarande oxidationen icke har 

 gradtalet 3. Emellertid vore en sådan slutsats tillsvidare förhastad, alldenstund inan 

 har grundade skäl att förmoda, att såväl åt initialmängden G som åt de omsatta mäng- 

 derna X givits oriktiga värden. Att det förutsatta värdet på C, lika med den upp- 

 vägda mängden bärnstensyra, är felaktigt framgår av följande betraktelse. Värdet 

 på X växer, i samma mån reaktionen skrider framåt, till ett gränsvärde, som 

 nåtts, när reaktionen gått till slut. Detta gränsvärde, till vilket x närmar sig, 

 är just den ursprungligen förhandenvarande mängden bärnstensyra. Teoretiskt taget 

 nås denna gräns först efter oändlig tid, men praktiskt taget är reaktionen efter 

 en mätbar tid tilländalupen. En tillnärmelsevis riklig skattning av detta gräns- 

 värdes storlek kan ske på grafisk väg, om man intecknar de ohka x-värdena 

 uti ett koordinatsystem, där abskissau angiver skakperiodernas antal, och utdrager 

 den kroklinje, som går genom de sålunda erhållna punkterna så, att den så små- 

 ningom övergår i en med abskissau parallel rät linje. Skattningen blir säkrare, 

 ju närmare reaktionen är sin praktiska slutpunkt. I det här ifrågavarande fallet 

 visar det sig, att reaktionen redan efter den sjunde skakperioden är nära nog till- 

 ändalupen, och att det asymptotiska värde, som det sista xQt representerar, är un- 

 gefär 27,7 cm' i stället för 29,0. Före den första skakperioden måste således en 

 avsevärd mängd bärnstensyra redan hava omsatts, nämligen i detta fall 1,3 cm ^, ett 

 värde som icke förefaller orimligt, om man tar i betraktande bärnstensyrelösningens 

 behandling, innan skakuingen börjat: det energiska genombubblandet av den 

 varma lösningen med syrgas ocli den därpå följande vistelsen i termostaten un- 

 der 15 minuter. — Liksom sålunda värdet på C torde vara felaktigt, så finnes 

 anledning att misstänka att även te värdena äro oriktiga. Vad som blivit uppmätt 

 äro storheterna v d. v. s. .r-värdenas differenser. Om av någon anledning ett sådant 

 v-värde icke är gott, påtrycker det sin osäkerhet åt alla efterkommande x värden. 

 I föreliggande fall är det det första v-värdet, som är dåligt och fördenskull äro 

 samtliga x-värden ett konstant värde antingen för höga eller för låga. Anledningen 

 till osäkerheten i det första w-värdet, sammanhänger, som ovan antytts, dels med 

 dess storlek, dels, och detta är viktigare, med att under den första skakperioden 



