14 



A. Westerlund 



räkning med minsta kvadratmetoden. Det praktiska utförandet härav framgår av 

 följande. Antag, att under en viss skakperiod, t. ex. den femte, v-^ cm' O, upp- 

 tagits, samt att av bärnstensyran vid denna periods slut ytterligare återstår p cm' 0^. 

 Vid hörjan av den nämnda skakperioden återstod då {v^ -f p) cni', som är lika med 

 C — x^; vid början av den nästföregående skakperioden återstod (^3 + «'4 + p) cm' = 

 == C — o. s. V., således 



V5 -\- P = C — x^, 



^3 + + '^5 + ? = C—x^ o. s. V. 

 Sätt î'g = ^4 ; + = I3 etc. 



Reaktionshastighetsekvationen antager då utseendet: 



Jd — In , ^ . 



Ekvationen har tre obekanta, nämligen k, C och p. Av dessa kunna endast de 

 båda förstnämnda direkt beräknas. Endast för låga värden på p kan en utveckling 

 i serie av uttrycket In -f p) begagnas, varigenom p också kunde direkt beräknas. 

 Eftersom emellertid p i många fall är stort, har ett annat tillvägagångssätt använts, 

 som bestått uti ett successivt utprövande av det värde på p, för vilket summan av 

 kvadraterna på avvikelserna mellan det beräknade värdet på In {C — x) och dettas 

 presumerade värde (= Jn{i + p)) blivit ett minimum. Beräkningen av de båda övriga 

 konstanterna erbjuder inga svårigheter; därvid har In -\- satt = — m, InC—^j^, 

 — varigenom reaktionshastighetsekvationen antagit utseendet: 



az^ — 1)2^ -\- m = {i 



(där a = l; h = t), som är det för beräkning med minsta kvadratmetoden vanhga. 



Resultaten av beräkningarna ha sammanförts till tre stycken tabeller i slutet 

 av skriften (tab. I — III), illustrerade av figurer (fig. I — IV). 



I tabellerna betyda 



v de observerade Og-volumerna, reducerade till 0° och 760 mm Hg. (Den under 

 första skakperioden upptagna 0.,-volumen har försummats.) 



(C — .r)obs. värdet på 4 + p; (C* — x)bsr. det beräknade värdet på [C — x); 

 In {C — x)obs. och hl [G — a:)ber. dessas naturliga logaritmer; 

 A In [G — a^;)ber. — In [G — «)obs, (= avvikelsen); 

 X^^^ summan av avvikelsernas kvadrater; 



1/ XA^ 



E medelfelet, beräknat ur formeln E—V , där w är = observationernas 



' n — q 



antal och q de obekantas antal, här = 2. 



