II. Historik öfver [^-laktoner. 



Enstaka exempel på ämnen, som voro att uppfatta som inre estrar eller an- 

 hydrider af organiska oxisyror uppkomna genom reaktion mellan karboxylgrupp 

 och alkoholisk hydroxylgrupp inom samma molekyl, funnos redan ganska tidigt i 

 den organiska strukturkemiens historia, men först genom R. Fittigs och J. Bhedts ^ 

 upptäckt 1880 af den substans, som numera benämnes isokaprolakton, blef det 

 klart, att dylika ämnen säkerligen existerade i stort antal, ehuru de dittills ])ä grund 

 af sina föga framträdande egenskaper bhfvit förbisedda. På grund däraf ansågs 

 en kollektivbenämning på dem önskvärd, och Fittig och Bredt föreslogo namnet 

 laktoner såsom sådan. 



Den nyssnämnda isokaprolaktonen (liksom den därmed i genetiskt samman- 

 hang stående terebinsyran) ansågs först vara en ß-lakton (inre anhydrid till ß-oxiiso- 

 kapronsyra), men snai"t upptäcktes det. att dessa substanser i verkligheten voro 

 Y-derivat. Enhgt E. Erlenmeyeu ^ skulle den hos ß-halogensubstituerade syror 

 under vissa omständigheter försiggående sönderdelningen i kolsyra, halogenväte 

 och omättadt kolväte (eller derivat däraf) äga rum med ß-laktoner som öfvergångs- 

 produkter, men dessa substanser skulle icke kunna existera i fritt tillstånd. Emel- 

 lertid erhöll A. Einhorn 1S83 en substans, som otvifvelaktigt var att anse som 

 en ß-lakton, och under de år, som sedan följt, hafva om än sparsamt allt flera 

 nya representanter för deinia äunieskiass ujipdagats. I nedanstående öfversikt äro, 

 så vidt jag kunnat finna, alla hittills fiamställda ß-laktoner upptagna. 



Aromatiska ß laktoner. 



o-Nitrofenylpvopiolaktun A. Einhorn, Ber. cl. d. chem. Ue.s 16, 2208 (1883). 



p-Nitrofenylpropiolakton A. Basler, Ibid. 16, 3001 (1883). 



m-Nitrofenylpropiolakton G. Prausnitz, Ibid. 17, 595 (1884). 



oNitro-p-isopropylfenylpiopiolakton A. Einhhokn och W. Hess, Ibid. 17, 2015 (1881). 



pyl-Kinolylpropiolaktoii A. Einhorn och P. I.kunk kring, Lieb. Ann. 246, 1GÜ (1888). 



o-Nitro-ra-klorfenylpvopiolakton A. Eichengrün och A. Einhorn, Ibid. 262, 157 (1891). 



o Nitro-m-inetoxifenylpropiolaktoa A. Eichengrun och A. Einhorn, Ibid. 262, 175 (I8ïtl). 



a-Oxi-ß-fenylpropiolakton H. Erdmann, Chem. Zentr. bl. 1000 1, 887. 



• Lieb. Ann. 200, 58 (1880). 



2 Ber. d. d. chem. Ges. 13, 305 (1880) och 11, 1320 (1881). 

 " Ibid. 16, 2208 (1883). 



