Några enkla, alifatiska ß-laktoner 



37 



3. Alkalisk lösning. 



Försök med baryt. 



TABELL 31. 



Lösningar aï 5,02 ccm 0,1023-a lak- 

 tonlösniiig -|- 5,0S ccm 0,1010-h Ijai-yt 

 4- 246,7 ccm vatten. 



n = b = 0,00200. 



TABELL 32, 



I^Ö!^ningen af 5,02 ccm 0,Osio-)t lak- 

 tonlösning -(- 4,18 ccm 0,1010-h Ijaryt 

 -}- 269,1 ccm vatten. 



r, = 6 = 0,001515. 



t 



X 



a — X 



C 





t 





a — X 



C 



1,5 



0,000605 



0,001305 



145 





2 



0,00048 



0,001035 



153 



3 



0,000875 



0,001125 



130 





i 



0,00071 



0,000805 



145 



6 



0,00124 



0,00070 



13« 





8 



0,00095 



0,000565 



139 



12 



0,00152 



0,0004s 



132 





15 



0,00115 



0,000365 



139 









C = 136 











C= 144 



Om resultaten gäller detsamma, som sagts om motsvarande försök med pro- 

 piolaktou. 



Reaktionsprodukt. 



1 analogi med andra laktoner bör isobutyrolakton vid inverkan af alkali — eller 

 vatten — öfvergå i motsvarande oxisyra, ß-oxiisosmörsyra. Denna är icke känd, då vid 

 hittills gjorda försök, där den kunde väntas uppstå, blott andra produkter kunnat kon- 

 stateras. Vid kokning af ß-bromiso?mörsyra med barytvatten erhöllo II. Fittig och 

 Fe. Engelhokn ^ blott metakrylsyra, och enligt W. Lössen och O. Geelach^ blir 

 lesultatet detsamma, om ß-bromisosmörsyradt natron vid vanlig temperatur får sönder- 

 delas i — från början — neutral såväl som i alkalisk vattenlösning. Bildningen af 

 metakryl.syra vid inverkan af alkalier i öfverskott på ß-bromisosmörsyra är i öfverens- 

 stämmelse med allmänna regeln, men att äfven natriumsaltet i från början neutral lös- 

 ning skall ge uteslutande metakrylsyra, är ägnadt att förvåna. Emellertid omnämna 

 Lössen och Gerlach icke, på hvad sätt de gjort sina rön, och meddela icke heller 

 några kvantitativa uppgifter. Då man kan antaga, att ß-oxiisosmörsyran i likhet med 

 sina homologer icke företer några synnerligen karaktäristiska egenskaper, är det tänk- 

 bart, att den dock uppkommit i större eller mindre grad, men undgått deras uppmärk- 

 samhet. Möjligt är också att den under arbetet med isoleringen sönderdelats i vatten 

 och metakrylsyra. 



På grund af det anförda vore det äfven tänkbart, att förtvålningsprodukten af 

 isobutyrolakton skulle utgöras af metakrylsyra, hvilket icke skulle medföra någon ändring 

 i de stökiometriska relationerna mellan lakton och alkali och icke heller i fråga om de 

 kinetiska förloppen. Emellertid skulle metakrylsyran i så fall gifvit sig tillkänna genom 

 sin karaktäristiska och genomträngande lukt, hvaraf ingenting förmärkts vid försöken. 

 Dess bildning kan därför anses utesluten. 



De försök till karaktärisering af hydrolysprodukten, som företagits, ha på grund 

 af materialbrist icke ledt till slutgiltigt resultat utan endast i någon mån orienterande. 

 Vid neutralisation med baryt och indunstning först i värme och till sist vid rumstem- 

 peratur erhölls blott en amorf, glasig massa, som icke vid surgöring utvecklade lukt 

 af metakrylsyra. Vid neutralisation med soda af en del rester erhållna dels genom 

 extraktion af hydrolysprodukten i de till de kinetiska försöken använda lösningarna 



' Lieb. Ann. 2()0, 67 (1880). 

 ^ Ibid. U2, 160 (1905). 



