VI. Ofversikter och teoretiska betraktelser. 



Att de i det föregående beskrifna som propiolakton, ß-butyrolakton och iso- 

 butyrolakton betecknade substanserna verkligen äro ß-laktoner bevisas af 



1) att de äro neutrala ämnen, som 



2) uppstå genom spontan omvandling af ß-lialogen-substituerade syrors salter 

 i vattenlösniug, hvarvid i det fall, då en undersökning varit möjlig nämligen iör 

 ß-butyrolakton, reaktionen visat sig vara af första ordningen, 



3) att deras genom analys utrönta sammansättning och deras molekylvikter 

 svara mot de antagna formlerna, 



4) att de undergå hydrolys vid inverkan af vatten och alkalier och i senare 

 fallet förbruka den kvantitet alkali, som teoretiskt fordras för deras öfvei'föring i 

 salter af motsvarande oxisyror, 



5) att vid hydrolys af propiolaktou och ß-butyrolakton bildas hydrakrylsyra resp. 

 ß-oxismörsyra. 



Hydrolysprodukten af isobutyrolaktou har icke kunnat säkert bestämmas på 

 grund af materialbrist, och emedan motsvarande oxisyra icke förut är känd och 

 karaktäriserad. Bildningssättet och likheterna i fysikaliskt och andra hänseenden 

 med de båda andra ß-laktonerna utesluta dock hvarje tvifvel om, att denna substans 

 icke skulle höra till samma klass som dessa. 



Upptäckten af dessa ämnen torde vara af betydelse såväl i praktiskt som 

 isynnerhet i teoretiskt och systematiskt hänseende. På grund af sin karaktär af 

 halogenalkyler och den däraf beroende stora användbarheten för syntetiska ändamål 

 äfvensom i samband med utredningar af strukturteoretiska spörsmål hafva de mono- 

 halogeusubstituerade fettsyrorna redan tidigt varit föremål för uppmärksamhet och 

 studier. Därvid har som bekant bl. a. befunnits, att a-halogenfettsyrorna utmärka 

 sig för att med vatten eller alkalier ge oxisyror, medan 7-halogenfettsyrorna under 

 samma förhållanden lätt ge laktoner, som med öCverskott af alkali kunna öfver- 

 föras i salter af oxisyror. ß-halogenfettsyroi'na åter reagera i tre olika riktningar, 

 som återges med reaktionsformlerna 



HOCO . CH2 . CH X . C„ H.,n + 1 = HX + HOCO . CH : CH . C, H,,n + , (X = halogen) 



HOCO . CH2 . CH X . C„ H,„ + 1 = HX -f CO., + CH, : CH . C„ H„„ + , 



HOCO . CH,, . CH X . C„ H.n + 1 + H,0 = HX -f HOCO . CH^ . CH (OH) . C„ H.,„ + i 



I sur lösning synes ofta alla tre reaktionsförloppen försiggå jämte hvarandra, i lös- 

 ningar af syrornas salter hufvudsakligen de båda sista och vid närvaro af öfver- 



