Tuberkulos i lungorna hos barn i åklern 5 — 13 år 



17 



C. Betydelsen af kännedomen om tuberkulosens tidigaste stadier. 



Genom v. Pirquetsku tuberkulinjnofvet veta vi, att 94 •'/o l)arn i åldern 11 — 14 

 år äro tuberkiilöst infekterade. Detta betydfr, när människan nått imheiietsaJdern. 

 har hon tuherknlos. Dock är det ett jämförelsevis ringa antal människor, som få 

 sjukdomen, d. v. s. hos hvilka tuberkulosen på något sätt manifesterar sig. Vi 

 måste alltså antaga, att sjukdomen har ett latens- eller inkubationsstadium och att 

 den redan hunnit rotfästa sig och åstadkomma afsevärda förändringar, innan den 

 ger sig till känna hos människor med sjukdomstecken. Tul;>erkulosen är sålunda 

 under sin första utveckling ytterligt godartad, men just därigenom har den också 

 blifvit så farlig. Mänuiskan har nämligen svårt att förstå, att en sjukdom, som 

 ej gör henne sjuk, kan vara ödesdiger. Erfarenbèten har lärt oss, att sjukdomen 

 lätt kan läkas, och att ju tidigare den kommer till behandling, desto lättare sker detta, 

 m. a. o. läkningsmöjligheterna stå omvändt i förhållande till tuberkulosens ut- 

 veckling. Genom dagliga exempel från kliniker och obduktionssalar hafva vi också 

 fått se, att den kan läkas älven utan något åtgörande från människans sida. 

 Ändock är tuberkulosen i våra dagar den sjukdom, som skördar de flesta offren. 

 Vår oafvisliga plikt blir, att man med alla till buds stående medel försöker be- 

 kämpa densamma. Det gäller då föi'st och främst att lära känna sjukdomen i dess 

 allra tidigaste stadier. Med ofvan antydda godartade karaktär, som sjukdomen 

 visar under dess första tillvaro, för ögonen, tvingas vi att uppmärksannna indivi- 

 derna under deras tidigaste lefnadsår, och ej vänta, tills människorna söka oss. 

 Mera rationellt vore det, att vi redan från början af en människas lefnad im-iktade 

 oss på att undanrödja alla för tuberkulosens utveckling predisi)onerande moment, 

 då vi nu kunna utgå från det faktum, att ingen kan undgå smittan. Vetenskapen 

 har emellertid satt nya hjälpmedel i vår hand att upptäcka sjukdomen. Mången 

 gång förutsattes det kanske endast någon noggrannare iakttagelse och observation, 

 för att vi skulle kunna våga oss på en tuberkulosdiagnos på en människa, som 

 företer alla yttre tecken till hälsa. Så t. ex. äga vi i temperaturundersökningen 

 en synnerligen värdefull indikator på en människas hälsotillstånd. En ringa grad 

 feber behöfver ej åstadkomma någon rubbning i ett barns allmäntillstånd. Om vi 

 under en följd af dagar kunua påvisa en konstant temperaturstegring hos ett barn, 

 och detta ej företer några rubbningar i allmänbefinnandet, så hafva vi ganska stort 

 fog för misstanken på en börjande tuberkulos. Visar därtill tuberkulinprofvet ett 

 positivt utslag, har misstanken öfvergått till en mycket hög grad af sannolikhet. 

 Det positiva tuberkulinprofvet låter oss likvisst endast vela, att en tuberkulos före- 

 ligger någonstädes i krop|ten, men ej hvar. Nu hafva emellertid senare tiders 

 forskningar visat, att lungorna äro de organ i kroppen, som äga den största dis- 

 positionen för tuberkulos, så att om baciller inkommit i människokroppen, oafsedt 

 på hvilket sätt och hvar, de få gärna sin lokalisation i lungorna (Bougert: »Ueber 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Avil. 12. Bd 12. 3 



