Tuberkulös i Iniigonia hos Imiii i åldern 5 — 13 år 



19 



Immelman i Berlin, Röntgens egen lärjunge, var en af de första^ som påvisade 

 kavernor å röntgenplåtar. 



Det torde sedermera under en följd af år liafva intriidt ett litet bakslag i den 

 allmänna entusiasmen. 



ScHjERNiNG och Krausfeldek tillråda större kritik i fråga om Röntgenfynden. 

 H. Hildebrand intar också en mera kritisk ståndpunkt beti'äffaude värdet af 

 Röntgendiagnostiken. Levy-Dorn utgaf 1899 en kritisk studie, däri han påpekar 

 en del missförhållanden och brister. 



Af oemotsägligt och synnerligen stort värde blifva sedermera läroböcker af 

 GocHT, Albers Schönberg, Ziegler och Kraüse m. fl. 



Den vidgade erfarenheten, som framkom genom jämförande [»atologiskt- 

 anatomiska studier, förde åter Röntgendiagnostikens värde till sitt rätta omfång, 

 och i all synnerhet sedan man lärt sig igenkänna den normala Röntgenanatomien, 

 ocli den tekniska färdigheten på alla områden vidtagits. 



Senare tiders arbeten af t. ex. Adam, Albers Schönberg, Ansperger, 

 Bouchard, Köhler och Schellenberg äro hållna synnerligen kritiskt och äga 

 därför obetingadt värde. De flesta öfverensstämma däri, att Rönlgenundfrsöknimjen 

 i och för sig iclce han fälla ett bestämt utslag och gifva en säker diagnos, men att 

 den många gånger öfverträffar andra undersöJcniiigsmetoder. 



Samma uppfattning dela nu PIildebrand, Pförringer, Krause, Bonz och 

 Schlayer, Rieder, Lorey, Wasseri\[ann m. fl. 



Till en början och under inflytande af den stora entusiasmen för Röntgens 

 upptäckt hade man sålunda, som ofvan nämnts, låtit förleda sig att gå för långt i 

 värdesättningen af Röntgenfotograferingens resultat. Det visade sig emellertid snart 

 nog, att stor kritik var af nöden vid bedömandet af Röntgenplåtarna, och att man 

 ej fick tillmäta instrumentet någon afgörande betydelse. I en hel del fall hade 

 man låtit sig förledas till Röntgeninstrumentets ensidiga användande. Särskildt 

 visade sig tydningen af lungplåtarna vara en vansklig sak. Med den allt större 

 tekniska fuUändningen af instrumentet och ett allt linare och noggrannare tillväga- 

 gångssätt började man, som ofvan nämnts, åter kunna gå framåt efter det första 

 svåra bakslaget. Okad erfarenhet födde alltjämt större och finare teknik och denna 

 har, i synnerhet under det senaste decenniet, gjort enorma framsteg. Ingen lung- 

 specialist, som vill vara ärlig och samvetsgrann, torde väl numera- kunna undvara 

 Röntgeninstrunientet eller förneka detta instruments stora betydelse och an- 

 vändning. 



Våra stora Röntgenologer Albers Schönberg, Holzknecht, Kraüse, Groedel, 

 GocHT, Ansperger, Rieder, Lorey, Köhler m, ii. hafva ständigt varit verk- 

 samma för att föra den tekniska fuUändningen framåt. Som ett belysande exempel 

 för det värde, man numera tillerkänner Röntgenundersökningen vid sjukdomar i 

 lungorna, förtjäna H. Rieders ord nämnas. I sitt stora ai-bete »Die Röntgenunter- 

 suchungen der Lungen und der Bronchien», Lelu'buch der Röntgenkunde, skrifver 

 hau. »Wie bei anderen lebenswichtigen Organen, so hat sich die Röntgeuunter- 



