TuberkuloH i lungorna hos barn i åldern 5 — 18 år 



21 



nödvändigt, att man förut inhämtar, livad undersökningarna öfver den normala thorax, 

 resp. lungbilden, gifvit vid handen. Dessförinnan torde några ord om tekniken vid 

 ifrågavarande undersökningar vara på sin plats. 



Röntgenundersökningen af lungorna kan ske antingen direkt på så sätt, att 

 man studerar den bild, som uppkommer på den fluorescerande skärmen vid en 

 genomlysning, eller indirekt, då man granskar den på en fotografiplåt uppfångade 

 och framkallade Röntgenbilden. I det förra fallet har man möjligiiet att i viss mån 

 kontrollera lungans funktionsduglighet längre, då man kan följa bröstkorgens och 

 med denna lungornas rörelser, en sak som ej är alldeles utan betydelse, men detta 

 tillvägagångssätt har den olägenheten, att bilden förlorar i tydlighet, och att vissa 

 detaljer förbigå oss. Genom fotograferingen vinna vi i tydlighet och detaljrikedom, 

 och man kan i lugn och ro ägna sig åt granskningen af plåten. Man undgår att 

 trötta patienten och sparar sig själf. Vill man ha möjlighet att k jntrollera och 

 jämföra förändringar, så måste fotografering företagas. Som en normolmetod får 

 man betrakta en kombination af båda tillvägagångssätten. Man brukar i allmänliet 

 låta Röntgengenomlysningen föregå fotograferingen. Härigenom vinner man en viss 

 öfversikt och kan, om så behöfves, lättare koncentrera fotograferingen på ett be- 

 stämdt område. — Rieder påpekar också detta som en nödvändighet. »Jeder photo- 

 graphischen Aufnahme hat eine Durchleuchtung vorauszugehen». 



I fråga om respirationsorganen kunna vi till skillnad från digestionsapparaten 

 företaga Röntgenundersökningen utan några förberedelser. 



För genomlysning använder man ett kraftigt stativ med ett lätt förskjutbart, 

 blyklädt skåp för röret. Skåpet måste äga en lätthandterbar bländare, försedd med 

 en centreringsinrättning. (Röntgenspecialisten vid E[)pendorfersjukhuset I):r Alex- 

 ander Lorey framhåller det af svensken Gösta Forssell konstruerade stativet såsom 

 det lämpligaste vid lungundersökningar.) 



På senare tider har man (Bech, Brauer, Wenkebach m. ii.) lagt an på stereo- 

 skopiska l)ilder vid lungundersökningen. Eller Haenisch's modell har Lorey kon- 

 struerat en apparat för stereoskopiska fotografier. 



Vid genomlysningen, som lämphgast sker på ett fokusafstånd af 50 — 60 cm., 

 använder man medelhårda rör. Fluorescensskärmen, som förses med blyglasskydd, 

 bör vara tillräckligt stor (40 — 50 cm.) för att kunna upptaga hela thoraxbilden. 

 Genomlysningen sker bäst i stående ställning. — Undersökarens ögon måste vara 

 adopterade för mörker och väl inställda. 



Fotograferingen sker bäst i sittande eller liggande ställning under höjden af 

 inspiriet. Det senare emedan man då får det minsta hindret af skelettet och dia- 

 phragma. Fokusafståndet bör vara som vid genomlysning c:a 50 — 60 cm. eller 

 ännu hellre 100 cm. Man centrerar öfver 6:te bröstkotans processus spinosus. Ofta 

 bör man taga en särskild plåt öfver lungspetsarna. Exponering på tid med för- 

 ötärkningsskärm har man funnit lämpligare än blixt- eller ögonblicksexponering. Vill 

 man upphäfva projektionen, kan man öka rörafståndet till 1 — 2 meter (telefoto- 

 grafering). Man förlorar hkvisst ej oväsentligt i tydlighet härigenom. 



