42 



Victor Berglund 



bilder, som knappast låta sig tydas. Tätheten i skuggorna kan vara olika efter den 

 tuberkulösa processens olika utvecklingsgrad. Lorey skrifver härom: »So liefern 

 verkäste Herde stets einen intensiveren Schatten als unverkäste, Kalkablageruugen 

 werden sich auf der Platten besonders deutlich zu Erkennen geben. Einen fast 

 ebenso intensiven Schatten vermag stärker proliferiertes Bindegewebe zu erzeugen. 

 Auch die Konturierung der Herdchen kann uns einige Anhaltspunkte geben. Der 

 frische, progrediente Herd zeigt eine unscharf verschwommene Grenze, während 

 indurierle, schwielige Herde sich meist scharf von der Umgebung abheben und, wenn 

 das umgebende Lungengewebe nicht wie bei frischen Herden einen verminderten 

 Luftgehalt zeigt, sondern im Gegenteil emphysematös ist, infolge des Kontrastes 

 einen besonders intensiven Schatten werfen». Ofverväger den produktiva karaktereu, 

 så visar Röntgenbilden en tät, strängartad, af kuottror genomsatt skugganordning, 

 som radiärt utbreder sig från hilus. Om däremot de inflammatoriskt exsudativa 

 förändringarna träda i förgrunden, så försvinner den stråk- eller strängartade teck- 

 ningen, i stället finna vi otydligt begränsade mindre härdai- utbredda öfver de sjuka 

 partierna. Man ser sällan homogena ytor utan, äfven om hela lober äro engagerade, 

 i stället ett spräckligt fält. — P^öreligga jämn tjocka homogena förtätningar, så tyda 

 dessa på pleurasvålar. Ofta påträffas vid starkt infiltrerade partier i öfre delen af 

 lungan dissennuerade härdar i de mellersta och nedre. I anslutning till luug- 

 blödningar inställa sig understundom s. k. ostiga pneumonier. Man finner då lik- 

 formigt utbredda skuggor, sträckande sig öfver ett relativt stort område. De sakna 

 emellertid den distinkta gräns, som man ser vid lobära pneumonier, anen förete 

 ofta nog här och hvar fläckar af mindre täthet. Lungtumörer, med hvilka dessa 

 skuggor möjligtvis skulle kunna förväxlas, äga större kompaktare täthet och distink- 

 tare konturer. Genom smältning af dessa infiltrationer uppkomma större och inindre 

 hålrum, kavernor, som på Röntgenplåten gifva sig till känna såsom rundade, väl- 

 begränsade ofta af en tät rand omgifna klara fält eller fläckar, i hvilka man ej kan 

 urskilja någon lungteckning, se tafla IV: 1 och V:L Dessa kavernor igenkännas 

 synnerligen lätt på goda Röutgenogram, och många auktoriteter hålla före, att 

 man endast genom Röntgenundersökning säkert kan påvisa dessa. Särskildt gäller 

 detta om kavernorna äro belägna centralt. Man har t. o. m. lyckats påvisa kavernor 

 af endast en ärtas storlek (Turban). Stora kavernor kunna däremot gifva anled- 

 ning till förväxling med })neumothorax. Ofta förväxlas de med bronchiectasier. 



Med den utveckling som Röntgeninstrumentet i våra dagar nått anser man 

 sig äfven kunna diagnosticera miliartuberkulos. Det typiska utseendet på Röntgen- 

 plåten är de fullkomligt likformigt utbredda små härdarna eller skuggfläckar, som 

 distinkt afteckna sig genom en jämn marmorering, hvilken oftast är bäst framträ- 

 dande i de öfre loberna (Assmann). Understundom blifva de mellersta och nedre 

 lungpartierna jämt diffusa, beroende pä genom ödem minskad lufthalt. (Kliene- 

 berger Fortschr. a. d. Geb. d. Röntgenstr. Bd. 20. N:r 6.) Man skulle a pniori hafva 

 velat tro, att de olika små härdarna i olika plan skulle fullkomligt täcka hvar- 

 andra och åstadkomma en mera homogen skugga. Achelis (Röntgendiaguose d. 



