'J'nhcikiilds i liin<.'iiiiia hos Larn i åldern 5 — 13 år 



51 



arbetets slut. Jag använde alltid den rectala temperaturmätningeu med ett flertal 

 väl kontrollerade termometrar. Sedan temperaturmätningarna voro öfverstökade och 

 alla anamnestiska data antecknats, företogs de öfriga undersökningarna i min mot- 

 tagningslokal. Härvid gjordes inätningar på längd, vikt och bröstomfång (total och 

 hvarje brösthalfva för sig), därpå följde Röntgenundersökningen (resp. genomlysning 

 och fotografering) samt slutligen v. Pirquetska tuberkulinprofvet. 



B. Röntgenundersökningen. 



Den Röntgenologiska undersökningen företogs i enlighet med den vanliga veder- 

 tagna metoden. Likvisst sl<edde genomlysningen ej i alla fall, utan endast då man 

 hade anledning vänta några särskilda egendomligheter. Den torde också i många 

 fall saklöst kunna undvikas, isynnerhet då ändå fotografering skall äga rum. Vid 

 genomlysning placerades patienten med ryggen mot Röntgenröret, så att strålarna 

 kommo i dorso-ventral riktning. Patienten fick i allmänhet stå. Det förtjänar ai^- 

 märkas, att man vid genomlysning måste hafva ögonen väl adoi)terade för mörker 

 och därjämte använda mjuka Röntgenrör samt äga en lätt handterbar bländare. 



Det gebit af lungorna, som ställer sig svårast tillgängligt för den direkta in- 

 spektionen, är spetsarna, emedan ofta nog bröstkorgens konfiguration, d. v. s. ske- 

 lettels byggnad, döljer dem. Mången gång spännas skuldermusklerna helt ofrivilligt, 

 hvarigenom lungfälten synas förtätade. Som förut nämndt kunna mångahanda fak- 

 torer bidraga till olikheter i lungspetsarnas täthet, särskildt vill jag erinra om den 

 af Assmann påpekade skoliosen, vidare förtjockningar i integumentet, olikheter i 

 muskulaturen, körtelansvällningar i fossae supraclaviculares m. m. 



För att få de öfre fälten lättare tillgängliga och blottade brukar jag låta pa- 

 tienten skjuta skuldrorna starkt framåt och intaga en något framåtlutad ställning. 

 Därigenom sänkes clavikeln, muskelpartiei-na slappas och aftunnas. En förefintlig 

 skugga framträder då distinktare. De förut påpekade fenomenen (Bittorf, Kreuz- 

 fuchs, Hülst) i fråga om lungspetsförtätningsförändringar under hosta kunna under- 

 stundom påvisas, men förefalla att vara alltför subjektiva, för att man skall våga 

 tillmäta dem någon bestämd diagnostisk betydelse. 



För undersökning af de djupaste delarna af lungorna, d. v. s. de partier, som 

 ligga nedanför diaphragmakupolens horisontalplan, måste nian använda särskilda in- 

 ställningar af Röntgenröret, hvilket framgår af omstående figurer, se figg. 5 — 6. 

 Då dessa inställningar mest komma i fråga vid pleuritiska exsudât, tarfvas här ingen 

 mera detaljerad beskrifning. Gäller det att iakttaga körtelansvällningar i det bakre 

 raediastinalrummet, fordras snedgenomlysningar. Jag har därvid funnit genomlys- 

 ningen bakifrån från vänster framåt åt höger vara den förmånligaste. Patienten 

 får därvid hålla armarna öfver hufvudet och företaga djupa respirationer. 



Vid Röntgenfotografering af barn anser jag den liggande ställningen på rygg 

 fördelaktigast. Patienten håller sig i allmänhet lugnast i denna ställning, och de 

 flesta störande, ofrivilliga rörelserna undvikas. Fastspänningsanordningar framkalla 



