58 



Victor Berglund 



äfven knappnålshufvudstora härdar, i all synnerhet om det finnes härdar af olika 

 storlek i samma lungfält till jämförelse. 



För att afgöra huruvida en lunghärd är primär eller uppkommen först sehundärt 

 bör den iakttagelsen vara af värde, att kmgväfven omkring en primär härd mesta- 

 dels förefaller vara fri och klar, under det att den genom retrograd spridning upp- 

 komna sekundära härden oftast med ett eller flera mer eller mindre tydliga stråk 

 sammanhänger med hiluskörtlarna. Den primära härden ger emellertid förr eller 

 senare, som vi veta, upphof till förändringar i de lymfkörtlar, som regiouärt mot- 

 svara densamma. Se tafla II: 2 och IV: 2. Härvid sker spridningen af tuberkelvirus, 

 d. v. s. bacillerna, genom lymfkärlen, men dessa behöfva därför ej omedelbart undergå 

 förändringar, då bacillerna föras tämligen snabbt framåt i lymfströmmens riktning 

 och ej så lätt kunna vidhäfta lymfkärlens väggar. För alt en retrograd spridning 

 däremot skall kunna äga rum, förutsattes primära förändringar i lymfkärlen eller i 

 de broncherna och blodkärlen omgif vande lymf banorna, se fig. 11. Det är därför 

 tydligt, att vi i så fall ej fiima tuberkulösa förändringar längre ut i lungväfven, äu 

 där resp. bronchialväggar, blodkärl och lymfbanor äro förändrade. Rent a priori hafva 

 vi således rätt att vänta oss finna på Röntgeiiplåten ett förbindelsestråk mellan den 

 primära körteln i hilus och den sekundära härden i lungan. I de fall, där man 

 finner härdar i lungorna, finner man emellertid också en förstärkning af hilusteck- 

 ningen samt från denna utåt divergerande, grenformigt uppdelade, tydligt mar- 

 kerade stråk, hvilka emellertid sällan nå intill härden. Likartade stråk, d. v. s. 

 en lokal förstärkning af lungteckningen, har man understundom påträffat utan att 

 man funnit härdar i lungväfven. Se tafla I: 1 — 2. I dylika stråk, som ofta nog 

 förete en jämn, likartad täthet, kan man vid andra tillfällen konstatera begränsade 

 förtätningar och utbuktningar af större eller mindre storlek, hvilka man närmast 

 skulle vara benägen att tyda såsom sekundära härdar. De primära härdarna, se 

 tavlorna 11:1, 111:1 — 2 och IV: 2, gifva sig tillkänna såsom rundade eller oregel- 

 bundet formade, men distinkt begränsade fläckar, kringströdda här och hvar i lun- 

 gorna, ofta nog samlade intill hvarandra, men understundom på vidt skilda ställen. 

 De kunna variera i storlek, så att man samtidigt med en eller annan ärtstor finner 

 några mindre grynstora ända till knappnålshufvudstora. De största äga i allmänhet 

 den största tätheten, som ofta nog gör, alt de framträda lika distinkt som en pro- 

 jektil; ju mindre de äro, desto mindre täthet äga de, och många äga endast en 

 obetydligt större täthet än omgifningen. Härdar af olika tätliet kunna ligga bredvid 

 hvarandra. Ett lungfält, som är tätt genonisatt af dylika härdar, är ibland mar- 

 keradt från de omgifvande lungpartierna genom en viss diffus förtätning eller 

 fläckighet. I några fall har det närmast omkring härden liggande lungfältet be- 

 tecknats af en mera kompakt skugga, sammanhängande med midtelskuggan. (Slukas 

 trehörniga skugga.) Mera kompakta från midtelskuggan knappt afgränsade fläckar 

 hafva påträffats vid ett eller annat tillfälle. Dessa härröra tvifvelsutan från smälta 

 eller ostvandlade körtelkonglomerat. Ett par fall med särskildt rikliga och väl mar- 

 kerade härdar i lungorna förtjäna ett särskildt omnämnande. 



