68 



Victor Berglund 



Om man till Grupp I endast vill hänföra sådana fall, där man har högst tvä med 

 siffran 2 betecknade fält och de öfriga betecknade med siffran 3, så får man en 

 tabell af följande utseende: 



Grupp I innehållande fall, där högst två lungfält 

 betecknats med siftVan 2 = 91 fall 



Grupp 11 i.meliållande fall med 

 ett eller flera med siffran 1 be- 

 tecknade fiilt = 147 fall 



Tnherkulin- 

 kntanprofvet 

 v. Piniuet 



-t- 58 fall = 63,8 Vo 

 ? 24 . =26,4 7o 

 ^ 9 » = 9,8 7o 



+ 97 fall = 66,0 7o 

 ? 89 . = 26,6% 

 — 11 » = 7,4 "/o 



S;ma 91 » 



S:iiia 147 . 



Någon mer påfallande differens mellan de båda grupperna synes ej heller här 

 föreligga. Skillnaden efter denna fördelning af fallen i Grupp I mellan grupperna 

 tyckes ej nämnvärd i jämförelse med den förra. De negativa tuberkuliufallen i 

 första gruppen äro större än i den andra, de positiva däremot något mindre. 



Det måste betraktas som en egendomlighet, att man bland de fall, som räk- 

 nats till Grupp I i den senaste uppdelningen finner så stort °/o tal positiva kutan- 

 reaktioner. Då tuberkulinreaktionen ger vid handen, att tuberkulosinfektionen i 

 människokroppen ägt rum, så kunna vi däraf draga den slutsatsen, att den tuber- 

 kulösa infektionen är att söka annorstädes än i själfva lungväfven. Men nu veta 

 vi också, att lungorna resp. hiluskörtlarna utgöra ett praedilektionsställe för den 

 tuberkulösa infektionen i människokroppen. När tuberkulinprofvet ger ett positivt 

 utslag på ett barn, som ej företer några som helst sjukliga symptom från andra 

 organ och därtill lungväfven ej är säte för några tuberkulösa förändringar i form 

 af härdar, så föreligger en viss sannolikhet för antagandet, att tuberkulosen är lo- 

 kaliserad till körtlarna i hilus resp. mediastinum och att infektionen kan äga rum 

 primärt i dessa. Detta öfverensstämmer väl med det faktum, att man understundom 

 kan finna tydligt och väl markerade stråk på lungteckningen, utan att man regio- 

 närt finner några härdar. 



Det förtjänar emellei tid i detta sammanhang att anmärkas, att meningarna an- 

 gående kutanprofvets diagnostiska värde äro mycket delade. Att det v. Pirquetska 

 kutanprofvet i fiåga om barn i de första två lefnadsåren äger ett obetingadt värde, 

 därom är likvisst de flesta forskare öfverens. Hamburger sammanfattar sin erfaren- 

 het om tuberkulinkutanprofvet i följande: »Die Tuberkulinreaktion ist also im 1. 

 und auch noch im 2. Lebensjahre von sehr grosser diagnostischer Bedeutung. Im 

 3. und 4. Lebensjahi'e ist sie schon mit viel grösserer Vorsicht zu verwenden, wenn 

 sie positiv ist, weil in diesem Alter die Tuberkulose schon relativ häufig ist und 

 inaktive Tuberkulose, wenn auch noch selten, schon vorkommt. Vom 5. und 6. 

 Lebensjahre an besonders ist eine positive Tuberkulinreaktion nur mit der grössten 

 Vorsicht zu verwenden, weil von nun ab die Tuberkulose sehr häufig ist und auch 

 die inaktive, ausgeheilte Form recht oft vorkommt. Es liegt daher vom 5. — 6. Le- 

 bensjahre an die Bedeutung der Tuberkulini-eaktion mehr in ihrem negativen Aus- 



