Tiiheiknlus i liiii<j;orna hos harn i åldern 5 — 18 år 



75 



till dessa nämligen inl'eklionssjukdoniarne. Scliieck påpekar emellertid som en rela- 

 tivt vanlig företeelse en ansvällning af halsl^^mfkörtlarne efter scarlatina, som han 

 benämner lymphadenitis postscarlatinosa, och Hamburger anmärker, att en riklig 

 halskörtelansvällning kan förekomma före och under rubeola. Samma egendomlig- 

 het omnämner Schey (Jahrb. f. Kinderheilkunde. Bd 71). 



Hamburger går så långt i sina påståenden, att han understryker, att man sna- 

 rare för ofta diagnostiserar tuberkulos på grund af svällda halslymfkörtlar än för 

 sällan. Från differential diagnostisk synpunkt måste man äfven tänka på leukämiska 

 åkommor, särskildt om det är fråga om större körtelansvällningar på halsen. O. 

 Sternberg har i Zeitschr. f. Heilk. Bd lU behandlat ifrågavarande ämne och fram- 

 håller den för leukämien karaktäristiska systematiska lymfkörtelansvällningen samt 

 den olika blodbilden. Hochsinger och Hamburger hafva emellertid särskildt velat 

 fästa uppmärksamheten på supraclavikularkörtlarnas stora diagnostiska betydelse för 

 tuberkulos. Den senare håller före att ansvällningar af supraclavikularkörtlarna 

 äfvensom ansvällda lymfkörtlar i axelhålan tala för pleuratuberkulos. För pleura- 

 tuberkulos talar särskildt, menar Hochsinger, ansvällda yttre thorakala körtlar. Min- 

 dre körtelansvällningar i axelhålorna eller ljumskveeken få däremot ej tillmätas 

 någon särskild diagnostisk betydelse. 



Jag var därför också angelägen om att få granska mitt material med afseende 

 på i syimerhet kiu-telansvällningar å halsen. Under normala förhållanden äro väl 

 sällan de mjuka elastiska lymfkörtlarne på halsen palpabla, därför har man rätt att 

 antaga, att så snart körtlarne äro }>alpabla de också äro eller hafva varit säte för 

 någon patologisk process. A iivarje fall antecknades i)alpabla eller icke palpabla 

 körtlar, sparsamma, enstaka eller talrika samt i fråga om storleken grynstora till 

 bön- och hasselnötstora eller större. För mina jämförelser har jag emellertid endast 

 indelat materialet i fall med och utan palpabla körtlar. Al' de 311 undersökta 

 barnen hade 269, alltså 86 "/o palpabla körtlar under det att man på 42 d. v. s. 

 14 % ej kunde konstatera sådana. 



Vid en jämförelse mellan ofvan anförda resultat med afseende |)å palpabla 

 och icke palpabla körtlar å halsen och de Röntgenologiska lungfynden framkommer 

 följande: 



Halskörtl. icke palpabla 25 » 15,2° 'o Halskörtl. icke palpnbla 15 » 10,3 "/o 



GRUPP 1. 

 Fall med lungfält som betecknats med 

 siffrorna resp. 2 och 3. 

 Palpabla 139 fall 84,8 °/o 



Palpabla 131 fall 89,7 »A 



GRUPP II. 

 Fall med ett eller Hera lungfält som 

 betecknats med siffran 1. 



u 



Summa 1G4 



Summa 146 



Obs.f A en snJcnas upp(jift. 



Grupp II företer större antal palpabla körtlar än grup[) I. Beträffande de fall som 

 ej äga palpabla körtlar är förhållandet omvändt. Då emellertid differensen ändå 



