De po.stoperativa choläiiiiska Ijlöilningarna 



11 



»Knickung» pâ choledochus varit det egentliga hindret för gallpassagen ; i det sär- 

 egna fallet 53 liafva de små stenarna i hufvudgallgången knappast varit det vä- 

 sentliga utan den egendomliga utvidgningen af hela gallgångsträdet upp i levern 

 med annan genes; uti fall 5 äter är den fullständiga stenoseringen af d. chole- 

 dochus i ärrvävnaden rimligtvis en följd nf gallstenslidandet. 



Den aiidra stora gruppen i kasuistiken omfattar cancer-fallen, tillsammans 25 

 fall: af dessa 11 fall med cancer pancreatis, i hvilka den större eller mindre tu- 

 mören i pankreashufvudet på kändt sätt förträngt d. choledochus, Heland så hög- 

 gradigt, att gången ej ens vid sektionen kunnat sonderas. Vidare likaledes 11 fall 

 med primär cancer i gallgångarna, nämligen ô med cancer i d. choledochus, 4 

 med cancer i d. hepaticus, 1 med cancer i papilla Vateri samt 1 med cancer i d. 

 cysticus och cancerinfiltrerade portakörtlar. 1 dessa fall har gallgångens lumen 

 varit mer eller mindre fullständigt stenoseradt af tumören i väggen och gallgån- 

 garna ofvanför liindret betydligt, ibland kolossalt dilaterade. Af de återstående 

 cancerfallen hade den ena gallblåsan och porta hepatis alldeles cancerinfiltrerade, 

 den andra gallblåsan, gallgången och porta-körtlar uppgångna uti en stor cancer- 

 kaka samt en tredje cancer i lefvern oeli cancerinfiltrationer i porta hepatis. 



Uti kasuistikens 3 återstående fall har choledochushindret förorsakats af resp. 

 pancreascirrhos (fall 55), ärr efter sannolikt ulcus duodeni (fall 11) san:it slutligen 

 uti fall 23 på högst ovanligt sätt af retroperitoneala tuberkulösa lymfom. 



En fråga af intresse, som nu bjuder sig i detta samband, är den, huruvida 

 gvundsjukdoniens art är af någon betydelse för den pnstoperativa blödningsrisken 

 vid Ikterus. Att gifva ett bestämdt och pålitligt svar på den fi'âgan med stöd af 

 ifrågavarande kasuistik, är vanskligt. Det .synes mig emellertid anmärkningsvärdt 

 och påfallande, att cancerfallen äro relativt talrikt representerade i sammanställ- 

 ningen och särskildt talrikt fallen med primär cancer uti gallgångarna, då man be- 

 tänker, hur pass sällsynt ' denna cancerlokalisation är. Att de ikteriska cancer- 

 fallen relativt ofta — och relativt oftare än ikterusfallen beroende på choledochus- 

 sten — träffas af cholämisk efterblödning, finner säkerligen sin förklaring däruti, 

 att ifrågavarande cancerfall i allmänhet komma sent och meil höggradig Ikterus 

 till operation, och detta beroende dels därpå, att cancerfallen oftast tidigt, event, 

 redan som första symtoai få Ikterus, medan smärtor och andra symtom, som förmå 

 pat. att söka operativ hjälp, ej sällan uppträda — olikt det vanliga förloppet vid 

 choledochussten — först relativt sent dels därpå, att Ikterus i svulstfallen fi'ån 

 början jämt tilltager, medan choledochussteneu oftare förlöper med en mera inter- 

 mitterande Ikterus, som växlar i intensitet. 



Lefalf förlöpande cholämisk blödning kan uppträda efter operation å ikterislc 

 patient så väl vid. choledoclmssten som vid cancer i pankreas, gallgångar eller porta 



' Se exempelvis BoEEr.ius: Om primär l^ancer i liufvudj^allgångarna. Hygieas Festband; 

 1908. Ur denna uppsats kan i detta sammanhang särskilt förtjäna anföras, att at 14 svenska fall 

 med primär cancer i hnf vudgallgångarna dogo ej mindre än 5 direkt af cholämiska blödningar, 

 däraf 4 efter operation. 



