De postoperativa choläiniska lilödiiingarna 



21 



eller i buksåret varit orsaken till den akuta anämi, som kostat pat. lifvet. För 

 några af dessa fall liar sektionen visat, att pat. samtidigt blödt och ibland blödt 

 betydligt äfven inåt pä annat håll. 



Den vanligast förekommande formen af inre blödning efter laparotomi vid 

 cliolämiska tillstånd är blödning i fri hul-luiJa. Dylik intraperitoneal blödning har 

 konstateiats i ej mindre än 24 af kasuistikens fall, dock i 7 af dessa fall med 

 samtidig blödning utåt eller i bukväggen. Den intraalidominella blödningen har i 

 kasuistikens olika fall tett sig mycket växlande : i somliga fall har man vid obduk- 

 tionen funnit blod öfverallt i bukhålan ända ned i bäckenet (som i iall 46), i andra 

 fall företrädesvis i öfre delen af buken och subfreniska I'ummet (fallen 25, 32, 

 49, 50) eller uti företrädesvis högra bukhalf van (fallen 15, 38, 51); i flera af fallen 

 har blodet ej spridt sig långt från operationsregionen utan funnits mest kring lef- 

 vern och å Ventrikeln (fallen 4, 41) eller i några fall företrädesvis i närheten af 

 laparotomisårets insida (fallen 8, 44, 57); i flera af fallen slutligen har man funnit 

 äfven bursa omentalis mer eller mindre fylld af blod (fallen 21, 32, 53). I en del 

 af fallen har blodet vid obduktionen varit mest flytande i bukhålan, i andra fall mest 

 koaguleradt, ibland i form af stora kruormassor (som i fallen 25, 44, 57). Äfven 

 blodkvantiteten i bukhålan har växlat mycket i de olika fallen : från 2 liter eller mera 

 som i fallen 15 och 46 ned till 1 liter, ' 2 liter eller i något fall än mindre mängd. 



Beträffande blödningens utgångspunkt uti ifrågavarande fall så är det möjligt 

 att för några af dem med säkerhet oeb för andra af dem med sannolikhet fast- 

 ställa densamma. Så måste uti de 3 hitbörande fall (fallen 37, 44 och 57), där 

 endast proflaparotomi blifvit gjord, blödningen hafva utgått från laparotomisåret, 

 hvilket uti de 2 sistanförda fallen dessutom tydligt framgår af blodkoaglernas plats 

 och anordning i bukhålan. Beträffande fall 25 uppgifves i obduktionsprotokollet, 

 att den stora blodmängden i h. subfreniska rummet tydligen haft som källa gall- 

 blåsans lefverbädd; i fall 46 hai' det tämligen säkert blödt i bukhålan från anasto- 

 mosen mellan gallblåsan och duodenum; i fall 53 stammar blödningen sannolikt 

 från ineisionen i d. choledocbus och i fall 50 har af sektionsfyndet att döma ijlöd- 

 ningen utgått från porta-hepatis-regionen. 1 de öfriga hitbörande fallen är blöd- 

 ningens källa mera osäker, dock kan man betrâfïande fallen 4, 21, 22, 38, 41 och 

 51 på vissa grunder förmoda att blödningen uti dem ej stammar fiån bukväggen 

 utan från den intraabdominella delen af operationssåret. I de återstående 11 fallen 

 har man inga säkra hållpunkter för att bedöma blödningens utgångspunkt, och 

 man kan då i anslutning till de ofvaii anförda fallen blott säga, att den cholämiska 

 blödningen i bukbålan stammar i somliga fall från såret i bukväggen, i andra fall 

 och sannohkt oftare från ingrep[)et å gallblåsan eller gallvägarna, från gallblåsans 

 lefverbädd, från anastomosen mellan gallblåsa och tarm, från lösta adhärenser, 

 öfver hufvud från någon del af operationssåret i bukbålan själf. För öfrigt kan i 

 detta sammanhang kasuistikens fall 59 förtjäna att beaktas. Pat. i fråga, som gick 

 till mors i eholämi på grund af spontana blödningar, befanns nämligen, ehuru hon 

 alls icke var opererad, sålunda laparotomi ej gjord, dock vid sektionen liafva jämte 



