De postoperativa clioläiniska blödningarna 



25 



som börja först senare, ett eller flera dygn efter operationen. 1 ett och annat af 

 dessa fall framkallas blödningen af en tillfällig yttre orsak t. ex. förbatulsvexling 

 som uti kasuistikens fall 2 (efter omläggning på Sxlje dagen efter choIecysto.stomins 

 2:dra seance visade sig en ymnig blödning från djupet af gallblåsan) och fall 25 

 (efter tamponadens aflägsnande på 8:de dagen otvetydiga symtom af inre blödning). 

 Men i det stora flertalet af fallen fluner man ingen dylik yttre orsak utan blödningen 

 börjar åtminstone skenbart alldeles spontant i operationssåret. Den cholämiske 

 patienten har stått öfver själfva operationen utan abnoi'm blödning, bar lyckligen 

 passerat det eller de första dygnen, då risken för efterblödning borde vara störst 

 uti det ännu färska såret, bar kanske fått tamponaden i såret bytt eller aflägsnad 

 utan blödning (som i fall 53 m. fl.) och så trots detta får han något dygn senare, 

 då efterförloppet för öfrigt artar sig i allo normalt, till synes helt omotiveradt en 

 svår cholämisk blödning, som kostar honom lifvet. Ibland uppträda samtidigt med 

 blödningen i såret äfven andra häinorrhagier ; så fick exempelvis uti fall 39, där 

 förloppet gick i allo bra under de första 5 dygnen efter laparoton:in, pat. på 6:te 

 dygnet en diffus blödning från såret och siimtifligt uppstodo under loppet af ett par 

 timmar talrika hudblödningar å benen. I dylika fall är det uppenbarligen alldeles 

 uteslutet, att blödningen i såret kan utlösas af någon lokal orsak, utan det hela ter 

 sig, som om den på cholämin beroende hämorrhagiska diatesen af någon oförklarlig 

 anledning plötsligt ökas och på manifesterar sig med samtidiga blödningar på 

 olika håll. 



Det har redan i den föregående framställningen påpekats, att allvarlig cho- 

 lämisk blödning kan uppträda å en patient, äfven när hans Ikterus håller på att 

 gå tillbaka. Så var uti fall 47 gulsoten redan före ojierationen sedan 1 vecka på 

 rask återgång och när pat. opererades »nästan försvunnen». Och uti ett par af ka- 

 suistikens andra fall bar Ikterus efter och tack vare ingreppet börjat att minskas 

 och dock den cholämiska blödningen kommit under efterförloppet. Så uti fall 39 : 

 efter cholecystektomi och choledochotomi med aflägsnande af sten och hepaticus- 

 dräuage gick förloppet mycket bra i 5 dygn med minskning af Ikterus och urinens 

 ikteriska färg, och så på b:te dygnet uppträdde en diffus blödning från såret, som 

 ledde till mors efter ett dygn. Likaså uti fall 25, där cholecystektotni med hepa- 

 ticusdränage gjordes för sten; efteråt var tillståndet relativt godt och gallsekre- 

 tionen i gång genom dränagen ; på 8:de dagen (efter tamponadens aflägsnande) 

 tecken på inre blödning, som tilltogo och vid obduktionen visade sig bero på blöd- 

 ning i bukhålan. Och vidare uti fall 52: efter cholecystektomi och choledochotomi 

 med aflägsnande af sten och dränage af gången var förloppet tillfredsställande med 

 »godt gallflöde genom dränagen» tills efter 9 dygn plötslig försämring inträdde med 

 alla tecken i)å akut anämi och död samma dag af en stor retroperitoneal blödning. 



1 fall såilana som dessa nu anförda har sålunda patienten laparotomiserats 

 under stark Ikterus, visar då vid operationen ingen cholämisk blödning, ligger så 

 med gallvägarne dränerade och gallflöde utåt under 1 veckas tid eller längre och 

 så efter först 6 å 8 å 9 dygn, då Ikterus börjat minskas och den hämorrhagiska 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Avd. 2. Bd 12. 4 



