28 



Gustaf Petién 



aktligen den intra- eller retroperitoueala blödningen vansklig eller ibland t. o. ra. 

 omöjlig att med säkerbet eller någon bögre grad af sannolikliet diagnosticera. Särskildt 

 stora äro diagnossvårigheterna nti de — ej alltför sällsynta (sid. 18) — fall, där den 

 inre blödningen börjar omedelbart eller snart efter laparotomin : pat. Hgger då efter 

 operationen starkt påverkad af narkosen och ingreppet, blek och med påskyndad hjert- 

 verksambet, event, knappt kännbar puls (som i fall 3), försämras under några timmar 

 eller under '/2 à 1 dygn (som i kasuistikens fall 3 16, 21, 22, 38, 49, 50, 51), 

 till exitus inträder. Att afgöra, om tilltagande blekhet eller ökad pulsfrekvens eller 

 försämrad hjärtverksamhet eller uselt allmäntillstånd med ytlig respiration, kallsvett, 

 omtöckning etc. under sådana förhållaiiden beror på någon större inre blödning 

 eller ej, är ofta ej möjligt; man kommer i regel ej längre än till en sannolikhets- 

 diagnos. Någon gång kan döden af akut anämi inträda så hastigt (som uti fall 

 41 : »pat. blef operationsdagen plötsligt dålig, fick usel puls och afled efter några 

 minuter»), att diagnosen lungemboli eller hjärtparalys bjuder sig som den sanno- 

 likaste dödsorsaken. Afven i de fall, där den inre blödningen utvecklar sig lång- 

 sammare eller börjar senare och leder till mors först efter ett {)ar dygn, är diagnosen 

 oftast osäker, så ofta nändigen symtomen af progredierande akut anämi ej äro 

 tydliga; så t. ex. förmodade man i fall 37, där pat. afled 4 dygn efter en prof- 

 laparotomi för cancer pancreatis, dödsorsaken vara kakexi. De lokala symtomen 

 från buken äro vid intraabdominal cholämisk blödning i regel ej till någon större 

 hjälp för diagnosen, då de på intet sätt äro karaktäristiska utan i allmäidiet rätt 

 diffusa växlande och mångtydbara: ibland kan pat. (som i fallen 4 och 25) få i 

 samband med blödningen rätt häftiga buksmärtor, ibland blir buken spänd och 

 uppdrifven med dålig tarmpassage (som i fall 55), ibland får pat. upprepade kräk- 

 ningar och tilltagande meteorism (som i fall 12), i andra fall åter företer pat. 

 trots afsevärd blödning i bukhålan inga påtagliga lokala symtom från buken. Om 

 möjligheten att diagnosticera en större postoperativ inre blödning å en nedkommen 

 cholämisk patient kan man sålunda kort och godt säga, att den väsentligen hänger 

 på vår förmåga att rätt uppfatta och tyda de ibland mera osäkra ibland mera 

 otvetydiga symtom af hastigt isättande eller progredierande akut anämi, som dessa 

 patienter förete. 



Af det tidigare anförda torde till fullo framgå att fallen med letal postopera- 

 tiv cholämisk blödning kunna förete ett mycket växlande kliniskt förlopp. Emel- 

 lertid visar det sig vid närmare granskning af fallen att flertalet af dem låta sig 

 osökt inrangera i vissa grupper och det kan då vara af intresse att här, innan 

 detta kapitel afslutas, i största korthet angifva dessa oftast förekommande och 

 mest typiska förlopp vid ifrågavarande operationskomplikation. Som de vanligaste 

 kliniska typerna skulle jag vilja uppställa följande fyra: 



1. Efter operationen uppträder i såret permanent eller stundvis en silande 

 diffus ostillbar blödning, som för till exitus under i allmänhet något af de första 

 dygnen [som i fallen 5, 23, 27, 29, 32, 35, 56 m. fl.] 



