II. Om blodkoagulationen vid ikterus. 



Som inledning till framställningen om blorlkoagulationen vid ikterus och mina 

 dävöfver utförda undersökningar torde det vara lämpligt att först i allra största 

 korthet gifva en orienterande öfversikt ' öfver det mest väsentliga i de nu rådande 

 uppfattningarna om det normala blodets koagulationsprocess. Läran om blodkoa- 

 gulationen är trots mycket därpå nedlagdt arbete och många framsteg under de 

 sista decennierna dock fortfarande ett i mångt och mycket dunkelt kapitel, mer 

 rikt på hypotetiska si)ekulationer och mer eller mindre värdefulla utläggningar af 

 enstaka undersökningsresultat än på oomtvistligt systematiskt ordnadt vetande, och 

 det kommer helt säkei't att kräfvas ännu mycket af både tid och forskning, innan 

 denna komplicerade process blir till fullo utredd och uppklarad. 



Enligt den teori, som fortfarande synes vara omfattad av flertalet fysiologer 

 och stöder sig på grundläggande undersökningar af framför allt Alexander Schmidt 

 och hans lärjungar samt Hammarsten, Fui.d och Morawitz, är blodkoagulatiouen att 

 uppfatta som en fermentativ process, som låter up|»dela sig i två skilda faser, näm- 

 ligen en första bestående uti bildningen af fibrinferment, trombin, och en andra 

 bestående uti fibrinogenets omvandling till fibrin. 



Trombinet bildas enligt denna teori vid närvaro af calciumsalt ur det i blod- 

 plasman förefintliga trombogenet genom inverkan af en substans, trombokinas, som 

 skulle finnas uti Blutplättchen och leukocyter — liksom uti de olika väfnadernas 

 cellprotoplasma — och frigöras vid deras sönderfall eller genom en sekretionspro- 

 cess. Att det cirkulerande blodet håller sig flytande, skulle sålunda betingas af 

 frånvaron i detsamma af trombokinas. Först när blodet vid blödning utträder ur 

 en arter eller ven, tillblandas trombokinas ur väfnadssaften och frigöres äfven ur 

 blodets egna formelement vid deras beröring med främmande föremål, vid h vilka 

 blodet adhererar (sålunda vid beröring med alla ytor, som ej äro klädda med kärl- 



' VäidefuUa, mera ingående eller öfver.siktliga framställningar af koagulationsläran med lit- 

 teraturnppgifter finner man af Moeawitz: Die Chemie der Blntgerinnung; Ergebnisse d. Ph3'sio- 

 logie; bd 4; 1905; Moeawitz: Die Gerinnung des Blutes; Handbuch der Biocliemie; bd 2; 1909; 

 NoLF: Eine neue Theorie der Blutgerinnung, Ergebnisse d. Inner. Medizin und Kinderheilkunde; 

 bd 10; 1913; Küster: Die Pathologie der Blutgerinnung und ihre klinische Bedeutung; ibd; bd 

 12; 1913 samt uti Hammarstens Lehrbuch der physiologischen Chemie; 1914. 



