42 



Gustaf Petrén 



metod begagnade sig ockf-å Lee ocli White ' vid siua kliniska undersökningar (blod- 

 profven togos intravenöst genom ven])unktion och små glasrör af 8 mm:s diameter an- 

 vändes), och funno de med denna metod koagulationstiden för 24 friska individer växla 

 mellan 5 och 8 min. med medelvärdet 6 '/^ tnin. Milian ^ låter bloddroppar falla på 

 väl rengjorda ohjektglas och bestämmer tiden, när dropparna vid vertikalställning af 

 glasen ej längre ändra form, dro|)peu ej längre » prend la forme d'une larme» utan 

 bibehåller sin konvexa ytlinje. Mtlian fann vid undersökningar med sin metod, att 

 efter ett vanligt hudstick de första och sista dropparna koagulera vida fortare än hela 

 raden droppar dessemellan (exempelvis: droppe 1 på 27 min., droppe 5 på 34 min., 

 droppe 21 (den siste) på 21 min.), och att den eller de droppar, som frampressas ge- 

 nom tryck, sedan blödningen spontant upphört, koagulera ännu fortare (vid samma 

 försök på 6 min.). Koagulationstiden är sålunda vid blodprofs tagande genom hudstick 

 i hög grad beroende af, hvilken eller hvilka droppar i droppföljden, som blifva an- 

 vända. GuiART och Grimbert ^ placera objektglasen uti en på insidan fuktig glas- 

 klocka för att under försöken hindia uttorkning af blodprofven. Morawitz och Bie- 

 KiCH * uppfånga intravenöst taget blod, genom punktiou af en armven, å noggrant 

 rengjorda urglas, 5 kbcm. på hvarje glas, hvilka så placeras uti en fuktig kammare 

 vid 20". Genom lutning å glasen minut efter minut iakttages, när blodprofvets yta är 

 stelnad, så att den ej rör sig vid eller följer glasets lutning. För koagulationen åtgår 

 med denna metod i allmänhet 15 à 20 min.; en tidsdifîerens på 20 % får enligt förff. 

 anses kunna bero på felkällor eller på individuella växlingar inom det normalas grän- 

 ser. Likartade förfaringssätt: med bestämning af blodkoagulationstiden för intravenöst 

 tagna blodprof å urglas äro under senare åren använda af äfven flera andra forskare 

 som af Sahli ^, Fonio m. fl. 



Med dessa nu anförda olika metoder, och särskildt uaed Wrights i dess olika 

 modifikationer, Bijrkers och de direkta profrörs- eller urglasmetoderna, äro under 

 de sista 10 — 15 åren utförda ett mycket stort antal undersökningar öfver koagula- 

 tionstideu å både friska och sjuka individer. 



Beträffande då först blodkoagulationen hos friska individer, så hafva olika 

 undersökare, som tydligen framgår af de of van anförda undersökningarna, kommit 

 till ganska växlande resultat i så måtto, att sondiga med den af dem använda me- 

 todiken fått mycket växlande värden på koagulationstiden för olika individer, medan 

 andra däremot funnit en tämligen konstant blodkoagulationslid för alla eller det 

 stora flertalet undersökta friska individer. Tvifvelsutan bero de förras variabla 

 resultat väsentligen på antingen olämplig metodik eller bristfälligt handhafvande af 

 den använda metoden, alltså i)å metodologiska felkällor, och endast till ringa del 

 på verkligt förefintliga individuella olikheter i blodets koagulationsförmåga. Och 



' Lke och White: A clinical study of the coagulation time of blood. Am. Journ. of the 

 med. sciences; bd 145; 1913. 



^ Milian: Contribution à l'étude de la coagulation du sang. Comt. rend, de la eoc. de 

 biologie; 1901. 



" Cit. efter Sahli: Lehrbuch d. klinischen üntersuchnngsmethoden ; s. 838; 1909. 

 Morawitz och Bieeich : Über die Pathogenese der cholämischen Blutungen. Archiv f. 

 exp. Pathol, u. Pharmak.; bd 56; 1907. 



^ Sahlt: Weitere Beiträge zur Lehre von der Hämophilie. Deutsch. Archiv f. klin. Med.; 

 bd 99, s. 530; 1910. 



" FoNio: Über die Wirkung der intravenösen und der subkutanen Injektion von Koagulen 

 etc. Mitteib a. d. Grenzgeb. d. Med. u. Chir.; bd 27; s. 644; 1914. 



