44 



Gustaf Petrén 



MoRAWiTz och Lossen^ (1 fall med koagulatioDstiden 6 ggr längre än normalt), 

 Trembur Denk och Hellman ^, Addis ^ (1 fall med l)lott obetydligt förlångsani- 

 mad koagulation: 13 à 14 min. mot 10 min. normalt), Weiss ^ (likaledes fall med 

 blott obetydligt nedsatt koagulationsförniåga), Kottmann ^ (1 fall med högst betyd- 

 ligt förlängd koagulationstid, 12 ggr längre än normalt) Schloessmann ^ (undersökt 

 7 fall, aï dem somliga med betydlig, andra med lindrig koagulalionsförlångsamning, 

 fann förlängd koagulationstid äfven under blödningarna), Lee och White ^ (fall 

 med 6 à 8 gånger förlängd koagulationstid) Bauer ocli Baüer-Jokl * (1 fall med 

 blodprofvet okoaguleradt äiniu efter 14 tim.), Schultz ^ m. fl. Weil ^ och Schloess- 

 mann ^ hafva vidare ansett sig kunna konstatera ett påtagligt samband mellan 

 koagulationsrubbningen och sjukdomens kliniska bild i så måtto, att ja lågsammare 

 hämofilipatientens blod koagulerar, desto svårare te sig i allmänhet också hans kli- 

 niska symtom. 



På grund af alla dessa undersökningar med ölVerensstännnande resultat får 

 det numera anses vara oomtvistligt ådagalagdt, att blodets koagulationsförmåga vid 

 typisk hereditär hämofili i regel är nedsatt och koagnlationstiden förlängd, i somliga 

 fall endast obetydligt eller måttligt, i andra fall högst betydligt, så att den kan vara 

 ända till 10 à 12 gånger längre än normalt. Hvad så orsaken till denna blodets 

 nedsatta koagulationsförmåga augår, är det genom Sahlis " undersökningar på- 

 visadt, att den i första hand beror på brist på trombokinas och enligt Fonio ^ 

 skulle denna trombokinasbrist väsentligen vara betingad af »Insuffizienz der Blut- 

 plättchen». 



Purpura simplex och haeniorrhagica. De undersökningar öfver blodkoagulatio- 

 nen vid purpura simplex och haemorrhagica och andra sjukdomar med hämorrha- 

 gisk diates — här frånsedt Ikterus — som finnas meddelade i litteraturen, hafva 

 gifvit ganska växlande resultat. Så hafva Weiss ^ Kottmann ^, Lee och White 

 funnit blodkoagulationstiden förlängd — intill det dubbla — uti fall med peliosis 

 rheumatica, purpura simplex, purpura haemorrhagica, scoi'bnt, och Weil upp- 

 gifver, att koagulationen är förlångsammad uti fall af allehanda art med hänior- 

 rhagisk diates, medan Schultz ^ däremot fann normala värden för koagulatioustiden 

 uti fall med symtom af hämorrhagisk diates beroende på purpura, leukaemi eller sep- 

 sis, och likaså Duke ' i åtskilliga purpura haemorrhagica-fall med både spontana hud- 



^ MoEAWiTZ och Lossen: Über Hämophilie. Deutsch. Archiv f. klin. Med.; bd 94; 1908. 

 ^ Trembuiî: Serumbehandking bei HämophiUe. Mitteil. a. d. Grenzg. d. Med. u. Ohir. ; 

 bd 20; 1909. 

 ' 1. c. 



^ Baueb och Baukr-Jokl: Untersuchungen über Blutgerinnung mit besonderer Berück- 

 sichtigung des endemischen Kroiifes. Zeitschr. f. klin. Med.; bd. 79; 1914. 



5 Sahli: 1, c. Zeitschr. f. khn. Med.; bd 56, 1905 och Deutsch. Archiv f. klin. Med.; bd 

 99; 1910. 



» Cit. efter Sahli, 1. c; Deutsch. Archiv f. klin. Med.; bd 99; s. 519. 



' Düke: Pathogenesis of Purpura haemorrhagica. Journ. of the am. med. ass.; bd 59; 

 s. 2284; 1912. 



