46 



Gustaf Petréa 



befunnits vara normal af Schwab ^ uti 2 trombosfall, af Addis - uti 6 fall och nf 

 ScHL0Ess»iA'NN ^ 1 likalcdes (> delvis svåra fall med dul)belsidij4' tronibos. Och Doug- 

 las som funnit normala värden för koagulationstiden uti eklampsifall, framhåller, 

 att de vid svår eklam|)si vanliga tromberna ej, som förmodats, kunna nppkomnia 

 på grund af ökad koagulabilitet hos blodet. Af de föreliggande undersökningarna 

 får man sålunda, så vidt jag kan finna, anse det konstateradt, att koagulationstiden 

 ibland vid trondjos verkligen är förkortad, men torde det å andia sidan vara lika 

 säkert, att det ibland och förmodligen än oftare förekommer, att trombospatienterna 

 hafva normal koagulationstid. Och häröfver bör man eidigt min mening ej känna 

 sig öfverraskad, om man betänker, att flbrinbildningen, koagulationen är en process 

 af sekundär betydelse vid trombbildningen uti strömmande blod. »Primär hat die 

 erste Anlage eines weissen Thrombus nicht mit Gerinnung zu tun» (Zurhelle 

 och enligt min tro är det för uppkomsten af de sedvanliga postoperativa och puer- 

 perala tromberna ej af någon afgöraude betydelse och kanske ej ens af större be- 

 tydelse, om blodet koagulerar på kortare tid än normalt eller ej. 



Hypertijreosis och hi/pofip'eo.ns. Kottmann och Lidsky ^ ansågo sig för några 

 år sedan hafva kunnat konstatera, att blodkoagulationen vid hypertyreosis i regel 

 är förlångsaminad — så uti 29 af de af dem undersökta 37 Basedow-fallen — , vid 

 hypofunktion af thyreoidea däremot påskyndad — så uti 7 af de af dem under- 

 sökta 8 fallen med cachexia strumipriva. Efter dessa undersökningar har man på 

 sina håll ansett bestänniing af blodets koagulationstid som en synnerligen viktig 

 undersökningsmetod för bedömandet af thyreoideakörtelns funktionella tillstånd och 

 man möter i hithörande litteratur sådana uttalanden som: »Die Blutgerinnung ist 

 wohl das feinste Reagenz bei Schilddrüsenerkrankung». Af senare utförda under- 

 sökningar hafva emellertid endast somliga bekräftat Kottmanns resultat, andra 

 gjort det blott delvis eller alls icke. Så funno v. Sahlis och Vogel ' uti 4 myxö- 

 demfall föi'kortad koagulationstid och uti flera Basedowfall obetydligt eller mer hög- 

 gradigt förlängd koagulationstid. Likaledes fann v. Habeeer ^ uti 6 af 8 fall med ut- 

 präglade eller misstänkta Basedowsymtom koagulationen förlångsammad, hos 2 normal 



^ Schwab: Veneiithiombose und Gerinnbarkeit des Blutes. Münch, med. Wochenschr. ; 1906. 

 ^ Addis: The coagulation time of the blood in disease. Edinb. med. Journ.; bd 5; 1910. 

 » 1. c, 



Douglas: Tlie coagulation time of tlie l)lood in pregnant and puerperal women suffer- 

 ing from albuminuria and eclampsia. Biit. med. Journ.; 1904; I. 



' Zurhklle: Experimentelle Untersuchungen über die Beziehungen der Infektion und der 

 Fibringerinnung zum Ttiiombenbildung im strömenden Blut. Zieglers Beitr. z. pathol. Anat.; 

 bd 47; s. 5fi8; 1910. 



*■ Kottbiann och Ln)SKY : Über die Beeinflussung der Blutgerinnung durch die Schilddrüse. 

 Zeitschr. f. klin. Med.; bd 71; 1910. 



' V. Sahlis och Vogel: Die Beziehungen der Jodbehandlung zum lymphoiden Gewebe und 

 zur Blutlymphocytose bei einigen Fällen von Basedow etc. Mitteil. a. d. Grenzg. d. Med. u. Chir. ; 

 bd 27; 1914. 



* V. Habekek: Thymusreduktion und iliie Erfolge. Mitteil. a. d. Grenzegeb. d. Med. u. 

 Chir.; bd 27; 1914. 



