54 



Gustaf Petrén 



fuktiglietsgrad utan kunnat utföra koagulationsbestämningar vid den för tillfället 

 rådande rumstemperaturen. 



Sora framgår af den föregående öfversikten öfver de olika metoderna att be- 

 stämma blodets koagulationstid har man vid somliga förfaringssätt sökt fastställa 

 tidpunkten för den begynnande koagulationen genom att iakttaga det första upp- 

 trädandet af fibrintrådar i blodprofvet, medan man vid andra metoder försöker be- 

 stämma tidpunkten för någon senare fas i koagulationsprocessen. Då mina under- 

 sökningar gälla koagulationen hos ikteriska patienter och eventuella koagulations- 

 rubbningars samband med eventuellt förefintlig postoperativ blödningsbenägenhet, 

 så har det synts mig lämpligt och ändamålsenligt att begagna en metod, som ej 

 söker fastställa tiden för koagulationens början, utan tiden, som åtgår för fast koa- 

 gelbildning, då den senare rimligtvis bqr vara af större betydelse för frågan om 

 blodstillningen. Tidigare undersökare, som begagnat sig af urglas- eller prof rörs- 

 metoden, hafva i allmänhet bestämt tidpunkten, när blodprofvet är så »stelnadt», 

 att dess yta ej rör sig eller ändrar form vid vertikalställning af urglaset (horison- 

 talställning af profröret). För min del har jag sökt bestämma tidpunkten för cn än 

 senare fas i koagulationsprocessen, nämligen, som redan förut nämnts, då man vid 

 roterande rörelser på det vertikalt hållna urglaset ej längre kan vid genomfallande 

 dagsljus iakttaga någon vätskeförskjutning eller vätskeströmning inom det koagule- 

 rade blodprofvet, sålunda tidpunkten när blodprofvet är »genomkoaguleradt». En- 

 ligt min erfarenhet är det vid urglasförsök lättare att exakt bestämma, när blod- 

 profvet är ej blott i ytdelen utan i sin helhet koaguleradt. Med denna af mig 

 använda metodik fås gifvetvis högre värden på koagulationstiden än med alla de 

 metoder, som bestämma en tidigare fas i koagulationsprocessen. 



På tal om tekniken må här slutligen tilläggas, att blodkoagulationsbestäm- 

 ningarue enligt ofvan angifna metodik låta sig praktiskt taget nästan alltid utan 

 svårighet utföras å vuxna manliga individer och äfven å flertalet kvinnor. Endast 

 om det gäller kvinnor med god t hull och synnerligen välutvecklad panniculus 

 adiposus kan det vara tekniskt mycket svårt eller ibland t. o. m, omöjligt att 

 punktera en ven och erhålla venblod. 



Med den ofvan beskrifna metodiken har jag under år 1916 k Lunds kirurgiska 

 Tclinilc och å Hörhij htsarett undersökt blodets koagulationstid å mer än 60 manliga 

 individer i åldern mellan 18 och 80 år, som vårdats för olycksfall eller för diverse 

 hämatologiskt indifferenta åkommor: sålunda 14 prostatici, 11 patienter med sår- 

 skada eller phlegmone stadda i läkning, 7 frakturpatienter, 13 konvalescenter efter 

 operation för appendicit, bråck, mastoidit, blåssjukdom m. m., vidare patienter med 

 ischias, cancer ventriculi, neurasteni m. fl. Af dessa patienter hafva oftast 3 à 4 

 å 5 undersökts samtidigt med ] ikteruspatient. A hvarje patient har alltid tagits 

 •2 à 3 ungefär likstora blodprof å urglas, hvilka oftast gifvit värden, som visat 

 sinsemellan god, ibland fullständig öfverensstämmclse. För att illustrera detta torde 

 det vara tillräckligt att anföra blott några af de talrika serierna. 



