68 



Gustaf Petiéii 



Om man å andva sidan hos en patient med allvai'lig Ikterus finuer blodets 

 koagulationstid vara normal, kan man då känna sig trygg vis à vis cholämisk 

 blödning i händelse af laparotomi? Dessvärre icke; kasiiistikens fall 65 visar, att 

 åtminstone mindre allvarlig dylik blödning kxni uppträda hos en opererad ikterus- 

 patient med normal koagulationsti<l. Dock torde l)löthiingsrisken i dylika fall oftast 

 vara mycket liten. Häröfver föreligga emellertid af Htteraturen att döma tills vidare 

 endast få iakttagelser, så att fortsatta undersökningar äro af nöden för ett exakt 

 besvarande af denna praktiskt viktiga fråga. 



Af det nu anförda tcrde framgå, att bestämning af den ikteriska patientens 

 blodkoagulationstid visserligen ingalunda alltid gifver klart och uttömmande besked 

 om den postoperativa blödningsrisken men i många fall gifver värdefulla hållpunkter 

 för att bedöma densamma. Under sådana förhållanden synes det mig numera få 

 anses vara ej blott lämpligt utan vara ett hestänuU önshemål, att blodets koagulationstid 

 bestämmes efier den ena eller andra metoden å hvarje patient med långvarig — sen mer 

 än 3 à å veckor bestående — och höggradig ilderus, innan htparotomi beslutes. 



Om gallsyrornas inverkan på blodkoagulationen. 



Det är sedan länge kändt, att patienter med svår ikterus någon gång tämligen 

 plötsligt få allvailiga symtom från centrala nervsystemet: blifva apatiska, somnolenta, 

 omtöcknade, få krampanfall, delirier, maniakaliska anfall och slutligen koma, hvar- 

 under de då oftast snart duka under. För dessa svåra symtom från centrala nerv- 

 systemet, som i mångt och mycket te sig som en förgiftning, har sedan länge au- 

 vändts termen cholämi, I anslutning härtill har man sedan äfven brukat beteckna 

 de symtom af haemorrhagisk diates, sålunda de spontana eller postoperativa blödningar, 

 som ibland upptiäda vid långvarig och höggradig ikterus, som cholämiska. Och 

 som symtom af en begynnande cholänii har man nog varit benägen att tyda och 

 uppfatta äfven hvarje skenbart omotiverad, mera plötsligt inträdande försämring i 

 allmäntillståndet med aptitlö^het, höggradig trötthet och kraftnedsättning å en patient 

 med kronisk ikterus. Termen cholämi representerar sålunda ej någon välafgränsad 

 sjukdomsbild utan användes snarare som en allmän beteckning för de allvarliga 

 symtom af olika art, som kunna uppträda under en svår ikterus senare stadier. 

 KUniskt sedt är begreppet cholämi ett rätt oklart och sväfvande begrepp. 



Från genes-synpunkt är cholämibegregpet äfven mycket oklart och outredt. 

 Äldre forskare som v. Leyden m. fl. ansågo oisaken till dessa s. k. cholämiska 

 symtom vara den, som också nanniet angifver, att gallans beståndsdelar och sär- 

 skildt gallsyrorna i allt för riklig mängd upptagits och anhopats i blodet och väf- 

 naderna. För denna uppfattning uttalar sig äfven Rywosch \ som på slutet af 

 1880-talet utförde ingående och värdefulla undersökningar öfver gallsyrornas in- 

 verkan på blodet, hjärtat, kärl- och nervsystemet; han säger: »Die schweren Stör- 



' Rywosüh: Vergleichende Versuche über die giftige Wirkung der Gallensäuren, Arbeiten 

 des Pharmakolog. Institut, zu Dorpat; II; 1888. 



