De posterativa cholämiska blödningarna 



då den tidigare tydligt visat den begynnande — senare raskt tilltagande — nedsätt- 

 ningen uti blodets koagulationsförmåga. 



Då ifrågavarande båda undersökningsmetoder i regel gifva öfverensstämmande 

 resultat, säga de belt naturligt i alliriänbet också lika mycket oni den ikteriske 

 patientens eventuella blödningsbenägenliet. Af de 5 icke opererade patienterna 

 visade, som redan nämnts, fall (i2 hämning af plasmats koagulation vid redan 0,27 

 à 0,30 "/o galls, alkalier och bade samtidigt i god öf verensstämmelse härmed en be- 

 tydande blödning af sannolikt cbolämisk natur. De 2 återstående fallen med koa- 

 gulationsbämning vid lägre gallsyi'ad alkalikoncentration än normalt (vid 0,35 

 à 0,40 "/ü) företedde inga åtminstone synbara symtom af baemorrbagisk diates. 



Af de 5 opererade patienterna visade 2 koagulationsbämning vid 0,45 å 0,60 "/o 

 galls, alkalier; den ene hade efter ingreppet måttlig, den andre obetydlig blödning 

 af cbolämisk typ. Af de 3 fallen med hämning vid »normal gallsyrebalt» visade de 

 2 ändock postoperativ bUidning: den ene måttlig, den andre helt obetydlig. 



Med stöd af de nu anförda erfarenheterna med gallsyremetoden anser jag mig 

 berättigad till följande uttalande: om den kodguIafioiishäniDiande gdllsprdde ulî(di-proceni€n 

 är Vi d '/3 ^dgre än den nonntila à en ilterisk patients plasma (med min metodik så- 

 lunda 0,45 à 0,40 "/(i), förefinnes sannolikt risk för postoperativ cJioläiiiisk tdödning ; 

 och en hämmande gallsyrad alkali- procent, som är hlott V's af den normala (alltså 0,30 7o) 

 eller än lägre, hör betraktas som kontraindikation mot ingrepp. 



Hur öf verensstämma nu dessa resultat, som »gallsyre» -metoden gifvit å ikte- 

 riska patienter, med hypotesen om gallsyror i blodet som de ciiolämiska blödnin- 

 garnas orsak? Om denna hypotes är riktig, bör, som redan förut framhållits, en 

 gallsyrad alkalihalt i den ikteriske ])atientens l)lod, som är mindre än 0,20 " o, ej 

 kunna förorsaka cholämiska blödningar utan först en gallsyrad alkalihalt, som är 

 större än 0,20 °/o, och följaktligen blodplasmats koagulation fi'ån en pat. med cbolä- 

 misk blödning hämmas vid 0,40 " o eller än lägre procent tillsatta gallsyrade alkalier. 

 De erhållna resultaten å de opererade ikterus|iatienterna befinnas \\u vara svåra att 

 bringa i öfverensstämmelse med gallsyrehypotesen, då fiera af dessa patienter före- 

 tett postoperativ blödning af cbolämisk typ, ehuru deras blodplasmatas koagulation 

 hämmats först vid en högre gallsyrad alkalihalt än 0,40 *Vu. Bestämningarna å de 

 icke opererade ikteruspatienterna liafva däremot gifvit resultat, som tyckas väl 

 överensstämma med gallsyrebypotosen : uti intet af de 4 fall, hvilkas blodplasroata 

 hämmats vid först ung. 0,40 ° u eller högre i)rocent gallsyrade alkalier, hafva upp- 

 trädt symtom af haemorragisk diates, medan däremot fallet 62, livars blodplasmas koa- 

 gulation hämmades vid redan ung. 0,30 "/o gallsyrade alkalier, hade en bety- 

 dande blödning af sannolikt cbolämisk natur. Kunna vi då på grund af dessa 

 undersökningsresultats till synes goda öfverensstämmelse med gallsyrehypotesen anse 

 som sannolikt, att blodet uti ifrågavarande fall verkligen innehållit den procent 

 gallsyrade alkalier, som motsvara skillnaden mellan den normalt koagulationshäm- 

 mande procenten 0,60 och den i de resp. fallen funna, sålunda i fall 62: 0,30 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Avd. 2. Bd 12. 12 



