94 



Gustaf Petrén 



event, blifver okoagulerbart; och särskildt hafva Doyon och Billet ' härvid funnit, 

 att uti fallen med grava nekrotiska lefverförändringar men utan Ikterus minskas 

 blodets fibrinogenmängd ocli blifver blodet okoagulerbart, medan försöksdjur med 

 stark Ikterus men obetydliga lefverförändringar visa mindre påverkad eller ung. 

 normal blodkoagulation. Vidare har Doyon vid försök å hund^ funnit, att injek- 

 tion af 1 à 3 kem. galla per kg. kroppsvikt uti vena mesenterica gör blode't okoa- 

 gulerbai t, medan injektion af en betydligt större dos uli vena jugularis eller saphena 

 ej inverkar på blodkoaguliitioiien. -La bile détermine chez le chien, in vivo, l'in- 

 eoagulabilité du sang par l'intermédiaire du foie», sluter Doyon häraf. Dessa nu i 

 korthet refererade resultat af ifrågavarande djurexperiment äro visserligen icke af 

 något direkt intresse för fi'àgan om de kliniskt förekommande cholämiska blödnin- 

 garnas genes, men visa alla, hur höggradigt en allvarlig rubbning i lefverns funk- 

 tion inverkar på blodets koagulation. 



Slutligen kunna äfven de båda fall uti mitt undersökningsmaterial, som utan 

 att hafva haft höggradig Ikterus företett koagulationshämning af blodplasmat vid 

 lägre procent gallsyrade alkalier än normalt, förtjäna att här anföras. Den ene 

 hithörande patienten med helt lindrig Ikterus (närmare omnämd på sid. 86) hade 

 infekterade trombmassor uti vena porta och multipla lefverabscesser. Och den 

 andre patienten ^, som alls icke var ikterisk, hade sekundär cancer i lefvern med 

 den primära tumören i Ventrikeln. Sålunda hafva de båda enda patienterna bland 

 alla de af mig med »gallsyre»metoden undersökta, som utan att hafva höggradig 

 Ikterus visat blodets koagulationsförmåga väsentligt nedsatt, befunnits vara två fall 

 med m3''cket allvarlig lefversjukdom. Detta kliniska rön angifver, att rubbad lef- 

 verfunktion äfven utan Ikterus kan vålla nedsättning af blodets koagulations- 

 förmåga. 



Innan detta kapitel om gallsyrehypotesen afslutas, kan det vara skäl att 

 beröra äfven den frågan, om icke gallsyrorna skulle kunna vara af betydelse för 

 den ikteriske patientens blödningsbenägenhet på annat sätt än genom direkt in- 

 verkan på blodets koagulation. Det har då af flera författare framhållits att de i 

 blodet förekommande gallsyrorna skulle vid kronisk Ikterus genom långvarig in- 

 verkan kunna skada kärlendotelet och därigenom befordra blodutträde och paren- 



' Doyon och Bili-et: Rapport entre l'incoagulabilité du sang et les lésions hépatiques dans 

 l'intoxication subaigue par le chloroforme. Compt. rend, de la Soc. de BioL; 1905; s. 85'2. 



- Doyon: Action de la bile sur la coagolabilité du sang. Journal, de Phys. et de Path, génér. ; 

 bd 12; 1910. 



■' Denne pat. (ö3 års mail), som sedan 7 à 8 mån. haft ventrikelsymtom och afmagrat, in- 

 kom '''/r, å kii'urg. kliniken; hade då retention i Ventrikeln och en knytnäfstor palpabel resi- 

 stens under v. refbensranden. Proflaparotomi "/k visade tumör i Ventrikeln och v. lefverloben. 

 Läkning men rask aftyning. Blodet undersöktes "ib med ^gal Isy re »metoden (se sid. 82). Mors ^^/s. — 

 Sektionen visade en stor ulcererande cancer vid curvatura minor, som kontinuerligt fortsatte in uti 

 v. lefverloben, där den vuxit som gråröda märgiga massor. Lefvern visade i högra loben intill 

 lig. coronarium ganska rikligt ined små blödningar. 



*' Se exempelvis Umber: Erkrankungen der Leber und der Gallenwege. Handbuch d. Inner. 

 Medizin af Mohr och Staehelin 1914. 



