36 



Seved Ribbing. 



ådagalägga dess närvaro. Bruce och Nabarro hafva af denna anledning föreslagit 

 en metod, som bättre för till målet. Man aftappar 10 knbcm blod nr en ven, 

 blandar därtill en mindre mängd af en lösning af citronsyradt kali, centrifugerar 

 denna blandning under 10 minuter. Denna åtgärd upprepas med plasmat fyra 

 gånger, och det sediment, som bildas vid fjärde centrifugeringen, användes till mi- 

 kroskopisk undersökning. Då det gäller att finna Trypanosomerna i cerebrospinal- 

 vätskan, aspirerar man medelst lumbalpunktion 10 kubcm däraf, centrifugerar denna 

 vätskemängd i en fjärdedels timme och undersöker mikroskopiskt bottensatsen i 

 rören. Parasiterna äro aldrig talrika här. De ägna sig ej heller så bra till fixations- 

 och färgningspreparater. För detta ändamål äro parasiterna i blodet bättre, men 

 som de hos människan ej förekomma i rikt antal, gör man bäst i att företaga in- 

 ympningar på känsliga djur, och sedan undersöka deras blod, om man vill skaffa 

 sig närmare kännedom om denna arts biologiska förhållanden. 



För diagnosens ställande hos sjuka människor kan man såsom ofvan är sagdt 

 punktera en lymfkörtel. 



Trypanosoma gambiense mäter 17 — 28 \l i längd, 1,4 — 2,0 ;x i bredd. Individer, 

 som äro stadda i delning, äro längre och bredare än de öfriga. Flagellens fria del 

 utgör en tredje- eller fjärdedel af den totala längden; stundom fortsätter sig dock 

 protoplasmat ända till flagellens spets. Den undulerande membranen är ganska 

 smal, den aflånga kärnan befinner sig i midten, centrosomet är mycket tydligt efter 

 vanlig färgning. Den bakre polen varierar i form, stundom är den spetsig, stundom 

 afrundad. Protoplasmat innehåller ofta tydliga kromatinkorn. ' Förökningen sker 

 genom klyfning såsom hos de flesta andra Trypanosoma arter. 



De streptokocker, som man vid obduktioner finner i cerebrospinalvätskan, torde 

 böra förklaras bero på en sekundär infektion. 



Sjukdomens utbredningssätt. 



Infödingarna i Västra Afrika anse Trypanosomasjukdomen såsom smittosam; 

 sina sjuka isolera de ofta eller lämna åt sitt öde. Sjukdomen har på senare tider 

 på ett oroväckande sätt utbredt sig både i västra och östra Afrika. När man emot 

 dessa iakttagelser sätter de gamla observationerna, att sömnsjukan aldrig kunde få 

 fast fot i Vestindien, är motsägelsen likväl endast skenbar, sedan vi numera lärt 

 inse, att alla parasitära blodsjukdomar, som utbredas genom insekter, utslockna på 

 importorterna, om ej insekter finnas, kapabla att upptaga parasiterna och öfverflytta 

 dem på andra individer. Flera infödda stammar i Västafrika beteckna flugorna 

 såsom förmedlare af sjukdomen. Genom Dutton's och Todd's undersökningar inom 

 Gambiaområdet vann denna uppfattning ytterligare stöd, men de egentliga bevisen 

 presterades år 1903 af Bruce och hans assistenter Nabarro och Greig ] ). Dessa 

 forskare kunde genom en serie af experimenter ådagalägga, att om man lät indivi- 

 der af Glossina palpalis suga blod från sjuka negrer och sedan släppte dem att 

 sticka friska apor, visade sig efter cirk_a två månader parasiter i blodet hos dessa 



') Brit, med. journ. 21 Nov. 1903. 



