Om Trypanosoma-sjukdomarna. 



35 



miasis. Vid denna period är antalet Trypanosomer i blodet ganska ringa. Från 

 yttre organer har man att anteckna oedemer, hudåkommov af flerahanda slag samt 

 lymfadeniter. 



Mjälten cch i ringare grad äfven lefvern äro ansvällda. Matlusten kvarstan- 

 nar till de sista stunderna. 



Bland hittills ej nämnda komplikationer förtjäna att framhållas bronkit, pneu- 

 moni, lungoedem, decubitus. 



Detta andra stadiums duration plägar utsträcka sig till 4 — 8 månader, sällan 

 öfver ett år. 



Parasiten och dess förhållande till olika djurarter. 



Såvidt man nu kan döma af alla de experimenter, som företagits af de många 

 forskningsexpeditionernas medlemmar, har man icke att göra med mer än en parasit. 

 Trypanosoma gambiense Dutton. Den har blifvit på experimentell väg inokulerad 

 på ett stort antal af däggdjur, och de allra flästa af dem synas mottagliga. Hos aporna 

 är infektionen förmedelst blod eller cerebrospinalvätska af särskildt intresse, emedan 

 de därefter följande symtomen visa en stor likhet med människans Trypanosomiasis. 

 Emellertid äro icke alla apsläkten mottagliga. Babianerna har man förgäfves sökt 

 ympa ; andra apor och halfapor äro i regeln mottagliga. De förnämsta sytntomerna 

 hos dessa djur bestå i feber, afmagring, anemi, mot slutet sänkning af temperaturen 

 med somnolens. Temperaturhöjningen sammanfaller med uppträdandet af parasiterna 

 i blodet. Sjukdomens hela omloppstid varierar mellan ett par veckor och tvänne 

 månader. Någon gång inträder hälsa hos ett försöksdjur men därmed ej någon 

 immunitet. 



Inympningar med positivt resultat hafva blifvit utförda äfven på hundar, kattor, 

 marsvin, råttor, möss, murmeldjur, igelkottar. Hos getter, får och hästar kan man 

 väl framkalla en experimentell infektion, men symtomen blifva oftast lindriga. 

 Nötboskapen tyckes i regel vara oemottaglig för denna Trypanosomaart, men som 

 uppgifterna därom såväl från Ostafrika som från europeiska laboratorier delvis äro 

 hvarandra motsägande, kan något åtgörande omdöme därom ej ännu fällas, och 

 detta så mycket mindre, som flere forskare otvifvelaktigt haft att göra med nya, 

 ännu ej fullt bestämda arter eller varieteter af Trypanosoma-släktet. 



Sömnsjukans patologiska anatomi. 



De äldste forskarne upptäckte för mer än sextio år sedan, att vid obduktionen 

 af i sömnsjuka aflidua patienter förändringar i hjärnan och dess hinnor förefunnos. 

 Dessa förändringar bestodo i hyperemi och inflammation i meningerna, förökning 

 af cerebrospinalvätskan, ökad vätskesamling i sidoventriklarne, vattnighet i hjärn- 

 substansen. Dessa fenomen har man äfven funnit hos apor, som dött efter experi- 

 mentell infektion. För öfrigt motsvara de postmortala förändringarna till fullo livad 

 man på grund af sjukdoms- och komplikationssyratomerna hade skäl att vänta. 



Den sjiilcdomsahtrande parasiten förekommer icke särdeles talrikt i människans 

 blod, och de vanliga sätten att taga blodprof äro därföre icke tillräckliga för att 



