34 



Seved Ribbing. 



svårighet eller alls icke kunna uppvisas i blodet J ). När feber tillstöter, har den en 

 remitterande typ, anfallen kunna räcka två till fyra dagar, därefter återgår kropps- 

 värmen till normalen för att efter en kort tids förlopp åter stiga och antaga en hektisk 

 karaktär med en aftonsiffra af 38,5 — 39,0 sällan 40,0. Pnls och respiration kunna vara 

 påskyndade. Oedemer och erytemer kunna inställa sig liksom anemi, allmän svaghet, 

 afmagring, hufvudvärk. En ringa mjältansvällning förekommer stundom. Under 

 sådana tecken kan sjukdomen draga ut på längden och sluta dödligt utan att nå- 

 gonsin inträda i den andra fasen eller den egentliga sömusjukans symtomkomplex. 



Huru länge detta stadium varar, har man svårt att bedöma; flerehanda obser- 

 ationer synas antyda, att det under vissa omständigheter kan dröja ett till sju 

 år, innan den karaktäristiska sjukdomsbilden inträder. 



Detta andra stadium utmärker sig genom tvänne hufvudsymtom : febern och 

 rubbningarna inom nervsj'stemet. Den förra har i regel stora växlingar från mor- 

 gon till afton, ungefär 37° och 39°. Den skiljer sig därigenom från den vanliga 

 temperaturförändringen i malaria, där de högre siffrorna pläga förekomma om 

 morgnarna. Temperaturstegringen åtföljes ej af frossbrytning och svettning. 

 Pulsfrekvensen är ökad, betydande växlingar däraf kunna förekomma under samma 

 dag, såsom t. ex. mellan 90 och 130. Respirationen är likaledes påskyndad. Under 

 sjukdomens gång kunna emellertid flerehanda afvikelser från det regelbundna för- 

 loppet inträffa. De bero då på komplikationer, särskildt med malaria. Ett par 

 veckor före döden brukar temperaturen sänka sig och nedgå under normalen. 

 Denna sänkning måste alltid uppfattas såsom är dåligt prognostiskt tecken. 



Från nervsystemets område uppträda under detta stadium olika slag af rubbnin- 

 gar. Till dem är att räkna först och främst en förändring i karaktär och väsende, 

 som är synnerligen vanlig. Personer af intelligent och verksam natur blifva slöa 

 och lättjefulla. Fattningsförmågan försvagas, den sjuke har svårt att förstå, hvad 

 man säger till honom. Han blir ytterst lättrörd och råkar tidtals i gråt af ringa 

 eller alls ingen anledning. Eljest utbildar sig hos honom en utpräglad apati. 

 Ansiktet förlorar sitt vanliga, vakna uttryck. Svar på de frågor, man riktar till 

 honom, komma endast efter långt uppehåll. Somnolensen ökas gradvis och den 

 sjukes hållning blir karaktäristisk. Hufvudet sjuker ned mot bröstet, ögonlocken 

 slutas. Till en början kan inan väcka patienten ur dessa attacker, senare blifva 

 de oemotståndliga, särskildt efter måltider. Slutligen öfvergå de till fullständigt 

 coma, under hvilket döden plägar inträda. Bland öfriga tecken från nervsystemets 

 sida äro att märka hufvudvärk öfver Orbitalregionen, värk i ryggraden och thorax, 

 darrning i händer och tunga, i sista stadiet rigiditet i nackens och de nedre extre- 

 miteternas muskler, epileptiforma konvulsioner, sällan däremot paralysier. 



Ett anemiskt tillstånd förefinnes alltid, ehuru af växlaude grad och stundom 

 åtminstone delvis beroende på sådana komplikationer som malaria och Ankylosto- 



') Jfr Bruce ocli Nabarro, Greig och Gray m. fl. i Reports of sleep, sickn. commission. 

 W. Thomas och Breinl. Trypanos. Trypanosomiasis and sleeping sickn. Liverp. 1905. s. 97. 



