Om Trypanosoma-sjukdomarna. 



17 



flugornas gadd vanligen var fylld med en vätska, hvilken vid tr} r ck på bulben kunde 

 utprässas i form af en vattenklar droppe. I denna vätska funnes bos flera flugor 

 Trypanosomer i stora mängder. Då vätskan var fri från röda blodkroppar oeb pa- 

 rasiternas antal större än någonsin i blodet, och då de därjämte befunno sig på 

 olika utvecklingsstadier, låg det nära att förmoda, att Trypanosomerna dock hos 

 Glossinaiudividerna genomginge en utvecklingsgång liknande malariaparasiternas hos 

 mosquitos. Detta antagande har Koch lyckats bekräfta. Förvandlingen sker huf- 

 vudsakligen i flugornas mage. Till en början synes en differentiering af de med 

 blodet upptagna individerna inträda. En del antaga en fyllig, svälld form med 

 stor, lösare kärna, en annan del får en smalare gestalt med fastare kärna. Koch 

 antager de förra vara honliga individer, de senare hanliga. Någon kopulation har 

 han icke iakttagit; anser mera sannolikt, att mikrogameter bildas. I nedersta delen 

 af magen finner Koch individer, hvilka han anser vara befruktade honor. Hos dem 

 ser man flera kärnor, men aldrig mer än ett centrosom med flagell. Sedan finner 

 man flere former af ungdomligt, outveckladt utseende. Nämnas bör äfven, att den 

 omnämnda vätskan i flugans snabel äfven innehåller fullt utbildade Trypanosoma- 

 individer och att dessa antagligen förmedla infektionen, ett antagande, som står i 

 god öfverensstämmelse med förut gjorda fåfänga försök att utföra experimentell in- 

 fektion med innehållet i flugornas magar. I fråga om tsetseflugornas biologi för- 

 tjänar bär att anföras, att såväl hanar som honor suga blod, samt att båda könen 

 kunna meddela infektion. Glossina-honorna lägga ej ägg utan framföda en enda 

 larv i sänder, hvilken snart förpuppar sig. Då deras förökning sålunda icke sker 

 så rikligt som bos många andra insekter, vill Koch betrakta detta såsom den svagaste 

 punkten uti infektionens kretslopp och håller före, att där kan ligga en angreppspunkt 

 vid bekämpandet af Trypanosomasjukdomarna. Åtskilliga utredningar äro dock 

 ännu af nöden, innan man kan på detta område börja en profylaktisk kampanj af 

 liknande art, som den Ross anordnat mot malariamyggorna i Afrikas städer och 

 de amerikanska militärläkarne igångsatt i Havana mot de gulafeberförande mosquito- 

 arterna; båda dessa åtgärder hafva, såsom bekant är, lämnat särdeles goda resultat. 



"V. 



Behandling af infekterade djur. 



På grund af antydningar af Lingakd om nyttan af arsenikbehandling i den 

 besläktade Surrasjukdomen har Bkuce gjort försök därmed i Zululandet. Han gaf 

 åt hästar en daglig dos af arseniksyrlighet, varierande mellan 0,36 till 0,72 gram i 

 form af arseniksyrligt natron. 



Medlet bar onekligen visat en viss inverkan. Djurens allmänna tillstånd har 

 förbättrats, arbetsförmågan har återkommit, anemien minskats, men när det på grund 

 af operativa verkningar af medlet blifvit nödvändigt att sluta därmed, hafva para- 

 siterna återfunnits i blodet och sjukdomen utvecklat sig på vanligt sätt. Någon gång 

 har full bot vunnits men med den icke någon immunitet för framtiden. 



Lavekan och Mesnxl m, fl. hafva vid sina laboratorieexperimenter pröfvat 

 denna behandlingsmetod och därvid funnit, att för de mindre försöksdjuren fordra- 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 2. 8 



