12 



Seved Ribbing. 



och regelbundet. Hos dem är en mikroskopisk undersökning af blodet tillräcklig 

 för ställande af diagnosen. I andra fall är detta prof icke tillräckligt, utan man 

 måste taga till hjälp ett inokulationsprof af 1 — 3 kubcm. af det misstänkta blodet 

 till något lätt mottaglig djurart. 



Olika djurarter reagera på olika sätt mot Naganasjukdomen. Man kan indela 

 dem efter sjukdomsprocessens tidsförlopp uti: 



l:o. Djur, hos hvilka sjukdomen förlöper akut; t. ex. möss, råttor, hun- 

 dar, apor. 



2:0. Djur, hos hvilka sjukdomen förlöper subakut; t. ex. kaniner, marsvin, 

 hästdjur, svin. 



3:o. Djur, hos hvilka sjukdomen visar en kronisk karaktär; dit räknas alla 

 idisslare. 



Beträffande den första gruppens vanligaste experimentdjur råttorna, torde böra 

 meddelas, att inokulation under huden medför en inkubationstid af två dagar; från 

 peritonealhålan sprides sjukdomen på 24 timmar. Sedan parasiterna en gång upp- 

 trädt i blodet, föröka de sig så starkt, att de i mängd uppnå eller öfverskrida blod- 

 kropparnes antal. Sjukdomens enda utgångssätt är döden, hvilken plägar inträda 

 två till tre dagar efter det Trypanosomerna visat sig i blodet. Vid inokulation med 

 svagt toxiskt material kan inkubationstiden förlängas, men har sjukdomen en gång 

 utvecklat sig hos de mera mottagliga djuren, blifver deras blod lika virulent som 

 efter starkare inokulationer. De ympade råttorna synas ej i regel förete några sjuk- 

 domstecken, icke heller temperaturförhöjning, förrän kort före döden, då de visa 

 en viss grad af somnolens. Hunden är ytterst mottaglig för infektion, inkuba- 

 tionstiden efter subkutan inokulation varierar mellan två och sex dagar, sjukdomen 

 medför en irregulier, remitterande feber; hela sjukdomens förloppstid är två till tre 

 veckor. Symtomerna bestå i allmän svaghet, oedem i könsdelarne, ansvällning af 

 inguinalkörtlarne, stundom grumling af hornhinnan. 



Hos apan och katten utvecklar sig sjukdomen på liknande ehuru något lång- 

 sammare sätt. Af intresse är en iakttagelse anförd af Lavekan och Mesnil, att 

 en katt, som uppätit en nyss död, Naganainfekterad råtta, efter ungefär en månads 

 tid visade starka symtom af sjukdomen samt efter 44 dagar afled. 



Hos kaniner och marsvin plägar den inokulerade sjukdomens förlopp taga ett 

 medeltal af resp. 30 och 50 dagar. 



Det allra största intresset är fästadt vid hästdjuren och deras reaktion mot gif- 

 tet. Man har däraf funnit, att hästar, åsnor, mulåsnor, korsningsprodukter af häst 

 och zebra, af åsna och zebra, alla äro mottagliga. Rörande zebran själf har man 

 någon tid trott att hon var immun, men de sista experimentatorerna, Grothusen 

 och Martini hafva funnit, att hon åtminstone var mottaglig för virus, härstam- 

 mande från Togo. De förut meddelade uppgifterna om zebrans immunitet torde 

 kunna förklaras genom en långsammare utveckling af sjukdomen i de relativt få 

 iakttagna fallen. 



När ett hästdjur på naturligt sätt infekteras genom stygn af tsetseflugan, tager 



