Om Trypanosoma-sjukdomarna. 9 



Dessa iakttagelser synas ådagalägga, att nyssnämnda insekter i fråga om råt- 

 tornas infektion hafva samma rol som flugorna vid öfverförandet af andra Trypano- 

 somasjukdomar. " 



I sammanhang med undersökningen och utforskandet af en infektionssjukdom 

 uppställer man gärna den särskilda frågan, huruvida någon immunitet däremot kan 

 vinnas eller ej. Afven rörande trypanosomasjukdomarna hade man framställt detta 

 spörsmål. De första som utrönt och besvarat denna fråga äro Kanthack, Durham 

 och Blandford, hvilka i sin afhandling om skillnaderna mellan Naganasjukdomens 

 parasit samt Trypanosoma Lewisi i korthet förklara, att råttor som genomgått en 

 första infektion, äro oemottagliga för en andra inokulation. Denna iakttagelse har 

 blifvit bekräftad och i en mängd detaljer utarbetad af Rabinowitsch och Kempner, 

 Laveran och Mesnil m. fl. Förhållandet är så allmänt förekommande och så ofta 

 uppvisadt, att några undantag från den allmänna regeln knappast gifvas. Däremot 

 synes immuniteten icke ärfvas ens på mödernesidan. Ungar af immuna mödrar 

 infekteras nästan lika lätt som andra individer. 



I öfverensstämmelse med denna iakttagelse står, att agglutinerande substanser 

 icke öfvergå från modrens blod till ungarues. Den aktiva immuniteten hos råttor 

 ådagalägges däraf, att vid en andra inokulation uppträda parasiterna endast undan- 

 tagsvis och då helt öfvergående uti kärlsystemet, under det att de hastigt gå under 

 redan uti peritonealhålan, där de blifvit införda. Snabbheten i denna procedur är 

 något växlande. Hos kraftiga råttor, hvilka flera gånger blifvit ympade, kan en 

 fullständig förstörelse af parasiterna vara färdig på en timme eller kortare tid, af- 

 ven om man injicierat en hel kub. -cm. särdeles Trypanosomarikt blod (1 parasit på 

 3 blodkroppar). Hela processen kan iakttagas i en droppe af peritonealsekretet. De 

 hvita blodcellerna angripa parasiterna, suga dem fast vid sig och bilda sedan ut- 

 skjutande partier, i hvilka parasiten gradvis men ganska snabbt indrages och upp- 

 löses i leukocyternas protoplasma. 



Af nyssnämnda forskare hafva Rabinowitsch och Kempner ursprungligen 

 uppvisat samt Laveran och Mesnil konstaterat, att serum från råttor, som erhål- 

 lit flera injektioner af Trypanosornahaltigt blod, äger preventiva egenskaper. Om en 

 passande mängd däraf injicieras hos mottagliga djurindivider kort före, samtidigt 

 eller kort efter det de erhålla en inokulation, kommer ingen infektion till stånd. 

 Har däremot infektionen redan gått så långt, att blodet innehåller utvecklade 

 parasiter, bringas dessa i regel ej att försvinna genom injektion af nyssnämnda 

 serum. 



Den på nu anförda sätt förvärfvade passiva immuniteten synes ej alltid vara 

 af bestående natur. Laveran och Mesnil hafva sålunda lyckats att någon tid ef- 

 ter den första behandlingen infektera samma råttor, men infektionen har blifvit lin- 

 drig och af kort varaktighet. 



Serumarter af friska djur af andra species (får, kanin, häst, höns-fåglar) utöfva 

 alls ingen inverkan på infektionens förlopp och följder. 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. P. Afd. 2. Bd. 2. 



