4 



A. V. Backlund. 



verka därför repellerande på hvarandra. Till följe häraf kan det inträffa, att de 

 två molekulerna i samma par lossas frän hvarandra, såsom för kroppars lösning i 

 en vätska förefaller vara nödvändigt. . Molekulernas förutnämnda elektriska krets- 

 eller cirkel-strömmar stanna äfven efteråt kvar hos dem, och däri ligger orsaken 

 till att efter separationen, och till dess på nytt jämvikt inträdt, de två molekulerna 

 i samma par besitta olika potentiella energier Pv'—jS, Pv-\-jS, med P som ter- 

 miskt tryck från omgifningen, v som volum af molekulen och jS som potential af 

 kroppens alla molekularströmmar i afseende på molekularströmmen (j). Jag har då 

 behållit beteckningarne från § 4 i »Kroppars lösning» etc. I st. f. jS skrifver jag 

 emellertid häldre iVv, när jag med iv förstår molekulens från dess ström (j) här- 

 rörande magnetiska moment och fattar V som ett dU/ds, där U är magnetisk po- 

 tential af samtliga molekularström marne (,/'), och ds är ett infinitesimal t stycke, ab, 

 af ifrågastående molekuls axel med samma riktning som denna. Men emedan 

 alltså de båda molekulerna från ett och samma par bli utsatta för olika tryck 

 P + «'F, komma de, innan jämvikt inträdt och medan de ännu äro i rörelse, att 

 genomtränga hvarandra. Ty tänkte vi oss någon möjlighet för att de båda ström- 

 marne (/) kring de två molekulerna i ett par kunde utjämna hvarandra, så skulle 

 vi äfven tänka oss, att i stället för de volumäudringar af elektriskt slag, hvari 

 molekulerna blifva försatta af dessa strömmar, nya pulsationer skulle uppstå, som 

 skulle sammansätta sig med de förra teïmiska till sådana nya harmoniska, hvilka 

 för de två molekulerna finge olika perioder. Jfr »Sammanhanget etc.» *) s. 32 n. 2. 

 Hade trycket varit detsamma på båda molekulerna, så skulle nog äfven perioden 

 för de nya pulsationerna blifvit lika. Men, som redan anmärktes, trycket är olika. 

 Och då skulle för olikheten i de nya pulsationeruas perioder de två molekulerna 

 genomtränga hvarandra. De må i så fall göra det också utan den supponerade 

 utjämningen af strömmarne : de termiska och de elektrodynamiska krafter, hvarför 

 en lossad molekul af det ena slaget i ett molekulpar blir utsatt från de lossade 

 molekulerna af det andra slaget skulle således i medium upphäfva hvarandra **). 



2. Analogien emellan ett på nämnda sätt af två molekuler sammansatt mole- 

 kulpar och en af två atomer sammansatt molekul är af det nämnda uppenbar, och 

 lika uppenbar är analogien emellan de två från ett dylikt molekulpar separerade 

 molekulerna och de två från en molekul i form af ioner separerade atomerna, 

 lönernas elektricitet motsvaras af molekulernas elektriska kretsströmmar. Då vidare 

 ionerna bli öfverdragna med magnetiska ytlager af konstanta moment (»Kroppars 

 lösning etc.» s. 27), bli de separerade molekulerna i stället försatta i inre oscilla- 

 tioner: deras atomer oscillera mot hvarandra i följd af den omtalta elektriska ur 



*) Så citerar jag afhandlingen: Om sammanhanget emellan osmotiskt och elektriskt tryck i Lunds 

 Univ. Årsskr. N. F. Afd. 2, B. 1, N. 1. 



**) Två kroppar kunna ha samma kemiska sammansättning, men de lika orienterade mole- 

 kulerna hos dem kunna ha sina cirkelströmmar dirigerade åt motsatta håll. Kropparne kunna vara genom 

 skinliga, och om de vrida ljusets polarisationsplan, så vrida de det då åt motsatta håll. Se art. 28 



