Lösningars magnetiska och optiska karakterer. 



5 



laddningen emellan dem. Och vidare, liksom de förra separerade atomerna skola 

 genomtränga hvarandra, så skola ock de separerade molekulerna göra detsamma. 

 Hvarje lösning af en på det antagna viset af molekulpar sammansatt fast kropp i 

 en homogen lösningsvätska skall därför innehålla molekuler af två slag, som skulle 

 genomtränga hvarandra, så att lösningens hela rum blir fullt upptaget af hvartdera 

 slagets molekuler, tillika med dem genomträngande nya molekulpar af lika samman- 

 sättning som den faste kroppens. 



3. På frågan om separeringen af dylika molekulpar, som den faste kroppen 

 antogs besitta, skulle samma betraktelser kunna tillämpas, som i § 6 af »Kroppars 

 lösning» anställts för frågan om dissociationen af enkla molekuler. Vi se sålunda, 

 att, om p är det osmotiska (eller termiska) trycket inom den faste kroppen, och 

 p är det osmotiska trycket på de separerade molekulerna i lösningen, så skall, när 

 lösningen är mättad, enl. ekvv. (41') och (42) i »Kroppars lösning»: 



när a är det gränsvärde för p, hvarvid den faste kroppens molekulpar sönderfallit. 

 Här p' — kmTC, då T är absoluta temperaturen för kroppen och förlösningen, och 

 denna temperatur är konstant, samt C är lösningens koncentration, beräknad efter 

 antalet lösta och separerade molekulpar af den fasta kroppen. Därmed skulle vi 

 erhålla för den mättade lösningen: 



Värdet för a beror ej allenast af den faste kroppens beskaffenhet, utan äfven af 

 lösningsvätskan och af temperaturen T. Förutom a, K° och C står dock i den 

 förra formeln också p obekant, samt likaledes som obekant den för den faste krop- 

 pen gällande relationen mellan molekulparets volum och tryck. 



4. Den faste kropp, hvarom ofvan varit tal, betecknar jag med K. Om med 

 R förstås det rum, som upptages af den vätska, hvari K är löst, så skall, enligt 

 hvad nyss utvecklades, R blifva uppfylldt af såväl det ena som det andra slaget 

 af üT-rnolekuler, äfvensom af molekulpar, bildade af if-molekuler af olika slag. Om 

 emellertid för tillfället vi utmärka den af det ena slaget af Ä^-molekuler bildade 

 kroppen i R med A och dess termiska funktion *) med fl', samt den af det andra 

 slaget af -ST-molekuler bildade kroppen i samma R med B och dess termiska funk- 

 tion med fl", så kan därför ingalunda lösningens termiska funktion betecknas med 

 fl'-)- fl". Ty fl' och fl" härröra från pulsationer med olika svängningstal och 

 addera sig därför icke till hvarandra. Vi borde kanske för öfrigt hälst räkna fl' 



*) Det är den â sid. 8 i »Osmotiska trycket» (Lunds univ. Årsskrift B. 40, Afd. 2, N. 4 (1904)) 

 med 4 1 betecknade funktionen, hvilken här bilägges namn af termisk funktion. 



P 



f vdp = 2hn T log K°C. 



a 



