A. V. Backlund., 



för inre punkter i lösningen skulle potentialvärdet bli gifvet, sona nyss, genoni 

 uttrycken (1) och (2) i föregående artikel. 



Tvenne iT-lösningar i två olika lösningsvätskor R, R' skulle kunna hålla hvar- 

 andra polariserade på ett härmed jämförligt vis, sedan den yttre värmekällan af- 

 lägsnats, och när lösningsvätskorna R, R' ställts i beröring med hvarandra. 



6. Vi skola för Öfrigt om förhållandena i de två ÜT-Iösningarne i R och R' 

 räsonnera vidare så här. Då R' ej finnes, råder inom R det i art. 4 skildrade 

 tillståndet, hvilket, när det skall likställas med ett kontinuerligt tillstånd, skall 

 räknas för i magnetiskt hänseende neutralt. Det vill säga, iT-lösningen i R skall 

 ha sin magnetiska potential konstant lika med noll, när härför brukas en funktion 

 utan de i art. 4 omtalta diskontinuiteterna. Energien för en iT-molekul i R blir 

 då lika med pv. Jfr art. 4 sista raden. Men helt annat blir förhållandet, då K 

 löser sig i tvenne vätskor R och R', som stå i beröring med hvarandra, utan att 

 dock blanda sig. Då kan en sådan förskjutning uppstå af 7f-molekulerna af de 

 två olika slagen, som i föregående artikel kom på tal, och häraf kan ock det bli 

 en följd, att till ett öfvervägande antal üT-molekuler af det ena slaget stanna i R 

 och af det andra slaget stanna i R'. Om to' , to" samt m'j, m'[ vore antalen af 

 iT-molekuler af de två slagen i R resp. R\ och V, V dessa R- och ü'-lösningars 

 volumer, och m' > m", så skulle magnetiska effekten af ifrågavarande lösningar 

 kunna framställas genom en summa af två magnetiska potentialer, den ena potential 

 af R, fattadt som likformigt magnetiseradt med ett moment per enhetsvolum 



tftl yfy ' ' 



i = (iv) 0 — — , och den andre potential af R\ likformigt magnetiseradt i motsatt 



riktning med ett moment per enhetsvolum lika med i 1 = {iv) 0 — r —y-, — t , samma 



(*©) 0 på båda ställeu. Då vi nödgats antaga i »Kroppars lösning», att en iT-inolekul 

 i lösning förändrar art vid sin reflexion från lösningens yta, så blir det tydligen 

 icke nödvändigt, att m -\- m\ = m" -\- m'[. Vi skola däremot snart nog se, att 



— — y m = m i p., m ' . Alltså är lösningen i R att betrakta som sammansatt af 



V 



iT-rnolekuler af ett och samma slag, hvardera med en volum v' — — -, — , och 



to — TO 



lösningen i R' är sammansatt af iT-molekuler af det andra slaget, hvardera med 

 V 



en volum v' =— r = v'. Därmed också i— L. Vi skulle då vidare enligt 



m i — m x Ti 



det föregående finna {)8) R = — -r — och (jS) j{ ,= 



Således: 



_ {iv)l m'—m" _ {iv)l m'[—m\ 

 (') \J b ) R — 1 y ' T V — 



