Lösningars magnetiska och optiska karakterer. 9 



Vi vilja nu förutsätta den redan omtalta likheten, som skall närmare utvecklas i 

 efterföljande artikel 15, nämligen denna: 



m — m" m" — m, 



(8) 



V V ' 



vi förstå dâ lätt af de tvä å sid. 17 i »Kroppars lösning» utvecklade formlerna, 

 nämligen dessa: 



6712 po (*«) Jv ^-K =[jS) ^ 



[a = tvärsnittet af en strömkanal), huru man måste hafva : 



(y.v\ /x/A 1 1 



jK - h ={-,h) n :{yM) H . 



Därför blir — omvändt proportionellt mot magnetiseringskoefficienten för iT-lös- 



ningen i R. På detta vis beror produkten — af beskaffenheten af lösningsvätskan 



a 



R samt af K**). X /{ få vi för de möjliga olika iT-lösningarne i R proportionellt 



, m — m" 

 mot 



V ' 



ÜT-lösningarne i R och R' skola dock ej utöfva någon magnetisk verkan på 

 omgifningen, då nämligen dessa lösningar skola på sina ytor besitta magnetiska 

 lager, som förtaga hvarje verkan utåt af den af dem omslutna lösningen. Dessa 

 magnetiska lager skola ej verka inåt, de blifva mest lika de i art. 4 anmärkta 

 ytlagren på gallerverken. Från dem ha reflexioner skett af iT-inolekuler af 

 båda slagen. 



*) Observera, att det ej egentligen är h och h' , som blifva konstanta, utan att det är med — 



v 



Ii' o. 



och — som detta blir fallet. Och då vi, strängt taget, skola fatta h och h' såsom maximalvärden 

 v 



för a.s resp. b:s translationshastigheter, (se andra stycket i följande art. 8), så afser hvad som 

 nämndes också endast dessa mera långsamt föränderliga värden. Man korrigerar lätt formlerna 

 såväl i »Sammanhanget» som i »Kroppars lösning» i enlighet härmed, 



**) I »Kroppars lösning» har jag uttryckt mig oriktigt om v. Å , v. B . I raden närmast efter 

 ekv. (10) å sid. 11 i »Kroppars lösning» skulle det sålunda ha förutsatts om K', att den läte lösa 

 sig lika lätt som K i både A och B, och å tredje raden efter ekv. (10'), att v. A , v. B i allmänhet 



v 



bero af .4:s och B:s särskilda beskaffenhet, förutom af K. Det är för öfrigt ej r., utan v.-, som 



a. 



vi skola bruka i våra räkningar, liksom det ej är h, h' , utan i stället — och - — vi få räkna med som 



konstanter, [dessa h och h' fattade som de i förra noten nämnda mera långsamt varierande maxi- 

 malamplituderna för translationshastigheterna]. Sista stycket af art. 11 i »Kroppars lösning» bör 

 därmed utgå. Jfr för öfrigt med följande artt. 10, 11. 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 3. 2 



