Lösningars magnetiska och optiska karakteref. 



därför vid sitt utträde från .4-systemet sammansätta sig till rätlinigt polariseradt 

 ljus med sväugningsplanet vridet från svängningsplanet för (62) vinkeln 



(65) \ K - <) d .= - \ ^ VW>\** 



när med d utmärkes ,4-systemets längd, räknad utmed Z-axeln. Man finner näm- 

 ligen vid ljusets utträde, där z = rf, då vid inträdet vi hade ,r = 0: 



u = D (cos [a' 2 z 4- b 2 t) 4- cos («' 2 V -f 6 2 0) = 2D cos ^ (a 2 — « 2 ) d cos Q (a' s -f gQ rf 4- & 2 /j , 



v = D (sin (a' s .? 4- b 2 t) — sin (a' 2 > 4- b 2 t)) = 2D sin | [a\ — oQ rf cos (| (a' a + a' 2 ) rf 4- 6 2 £j , 



hvaraf just framgår uttrycket (65) för den ifrågavarande vinkeln. Vi få emellertid 

 detta uttryck positivt, när x är negativt. Då kommer, i den magnetiska kraftens 

 riktning sedt, vridningen af polarisationsplanet att försiggå från venster åt höger. 

 För ljusrörelseii ha vi naturligtvis efter dess utträde ur A formlerna: 



on 1 t w t / . z-d . Vk{>. \ 

 u = 2D cos g (ß 2 — a J rf . cos b 2 It f- -j- a I, 



v = 2D sin ^ (a' 2 — ■ «„') rf . cos b 2 (t. — ~j~ 4" ^ ~£ > 



med A i samma betydelse som förut af fortplantningshastighet för ljuset i det 

 kroppen omgifvande mediet. 



27. Om L och L' äro två kroppar, som båda ha karakter af dielektrika, 

 och af dem L har form af en cylinder och L' af ett hölje däromkring, dock med 

 sitt öfre basstycke täckt af en utviken kant af L, och i deras gemensamma axel- 

 riktning ljus skickas utifrån till i, och detta ljus är rätlinigt polariseradt, och vidare 

 L är, i likhet med i föregående artiklar betraktade .4-system, likformigt magnetiskt 

 i axelns riktning, och L' är äfvenledes likformigt magnetiskt, men i motsatt riktning 

 mot D, och i öfrigt lika konstitueradt som D, så finna vi för det första de två 

 cirkulärt polariserade ljusrörelserna (63) och (64) i L, och häraf kommer sedan 

 induceradt ljus i L' . Hvad detta senare beträffar, bör jag måhända först anmärka, 

 att en periodisk elektrisk ström i L, sådan som (63) eller (64), uppväcker en lika 

 riktad ström i L\ när L' är ett dielektriskt hölje omkring L, då däremot en ström 

 uppväckes i motsatt riktning, när L' är en fullkomlig ledare. Enligt ekvv. (48) — 

 (52). Men vi ha antagit, att L' är ett dielektriskt hölje omkring L, och nu antaga 



vi vidare, att L' ej träffas direkt af ljus från samma ljuskälla, som sände det an- 

 tagna ljuset till L. Alltså måste i förevarande fall strömmen (63), medan den med 



hastigheten — ~" fortplantar sig längs axeln för D, framkalla i L' en hel serie 



strömmar, nämligen i hvart och ett af sina lägen framkalla strömmar med samma 



Lunds Univ:s Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 3. 5 



