4 



Ludwig Ramberg. 



skott av svavelsyrlighetsvatten försatt kopparsulfatlösning. Kuprosulfit framställdes 

 genom att under längre tid behandla dess i stundom ombytt vatten uppslammade 

 ammoniumsulfitdubbelsalt (erhållet genom att inleda svavelsyrlighet i en ammonia- 

 kalisk kopparsulfatlösning) med en långsam ström av svavelsyrlighet, tills det 

 bildade röda kristallpulvret under mikroskop visade sig homogent, varefter det 

 tvättades med svavelsyrlighetsvatten och slutligen helt kort med aceton. 



Beträffande analyserna må nämnas, att koppar alltid bestämts elektrolytiskt 

 efter föregående avrykning med svavelsyra. Det härvid erhållna kopparsulfatet 

 löstes i 80 — 100 ccm. vatten, omkr. 2 ccm. rykande salpetersyra tillsattes och lös- 

 ningen elektrolyserades under användning av en Winklers nätkatod. Svavel 

 har alltid bestämts genom förbränning enl. Klason; ofta har en éventuel halogen- 

 halt bestämts samtidigt. Vid dessa analyser måste rör, skepp och platinarullar 

 naturligtvis sorgfälligt sköljas med utspädd salpetersyra för att nedbringa koppar- 

 salterna i förlaget. Stundom har för halogenbestämning följande enkla metod an- 

 vänts : Substansen övergöts i en bägarkolv med vatten, varefter överskott av sil- 

 vernitratlösning tillfördes; slutligen tillsattes litet salpetersyra och uppvärmdes över 

 öppen låga, tills kuprosalt och utreducerat silver oxiderats, varefter kolven ställdes 

 på vattenbad, tills halogensilvret fullständigt avsatt sig. 



U. 



Föreningar med kopparklorur. 



1. OuOl, 20 2 H 5 SOH 2 OOOH. 



Denna förening framställes genom att vid högre temperatur lösa koppar- 

 klorur i vattenfri etyltioglykolsyra. Då man emellertid ej genom tvättning kan 

 befria de vid avsvalning utfallande kristallerna från moderluten, alldenstund alla 

 vätskor, som kunde komma i fråga för detta ändamål, antingen sönderdela för- 

 eningen eller ytterst lätt lösa densamma, är det av vikt att söka erhålla möjligast 

 välutbildade och från moderlutsinneslutningar fria kristaller. Detta ernås på föl- 

 jande sätt: Kopparklorur löses under uppvärmning i 4 à 5 gånger sin vikt etyl- 

 tioglykolsyra. Lösningen är i början starkt färgad, om kopparkloruren ej är fullt 

 fri från kuprisalt, men blir vid fortsatt upphettning snart nästan färglös, i det' att 

 kuprisaltet reduceras av syran. Efter någon avsvalning placeras den med ett urglas 

 täckta bägare, som innehåller lösningen, i ett paraffinoljebad, vars temperatur hålles 

 vid 40° — 45°. Lösningen ympas med ett kristallfragment (som lätt erhålles genom 

 att på ett urglas riva några droppar av lösningen med en glasstav), och tempera- 



